Table of Contents

INTRODUCERE

CAPITOLUL 1. LA FEL CA ȘI ISUS HRISTOS

CAPITOLUL 2. CUM A PREZENTAT ISUS HRISTOS EVANGHELIA?

CAPITOLUL 3. DE CE „CREȘTINII” NU TRĂIESC CEEA CE VORBESC?

CAPITOLUL 4. PRINCIPIUL UITAT SAU CEL MAI PUTERNIC ALIAT

CAPITOLUL 5. PATRU PAȘI SIMPLI

CAPITOLUL 6. VESTEA BUNĂ

CAPITOLUL 7. RUGĂCIUNEA PĂCĂTOSULUI

CAPITOLUL 8. CEVA APOLOGETICĂ

CAPITOLUL 9. FOCUL IADULUI

CAPITOLUL 10. MĂRUNTE, DAR IMPORTANTE

CAPITOLUL 11. MĂRTURIA PERSONALĂ

CAPITOLUL 12. CREȘTINI INOCULAȚI

ANEXA 1. TOLBA DE VERSETE

ANEXA 2. ZECE OBIECȚII FRECVENTE ÎN PREDICAREA EVANGHELIEI

GHID SCURT DE EVANGHELIZARE BIBLICĂ

Magna Gratia

Copyright © 2017 Magna Gratia. Toate drepturile rezervate. Nici o parte a acestei publicații nu poate fi reprodusă, stocată sau transmisă în orice formă și prin orice mijloace – electronice, mecanice, prin fotocopiere, microfilmare, înregistrare sau alt fel – cu excepția unor citate scurte în recenzii, fără permisiunea prealabilă a deținătorului drepturilor de autor.

Stocarea acestei publicații pe alte pagini de internet decât cele ale Magna Gratia este interzisă.

Dacă nu este altfel menționat, citatele biblice sunt preluate din Biblia Cornilescu 1932, ediția revizuită.

Asociația MAGNA GRATIA nu susține în mod necesar toate punctele de vedere ale autorilor pe care îi traduce și/sau publică.

Traducerea, design copertă și interior, editare și tehnoredactare: Asociația MAGNA GRATIA.

RESPECTAȚI DREPTURILE DE AUTOR!

Este interzis în mod expres:

- imprimarea a mai mult de 3 ex. pentru uz personal, a mai mult de 10 ex. din maxim 5 publicații diferite pentru prieteni și rude;

- imprimarea profesională (la tipografie, indiferent dacă produsul este comercializat sau nu);

- stocarea fișierelor oricărei cărți pe bloguri, pagini de internet, portaluri sau transmiterea pe cale electronică, altfel decât a link-urilor către website-ul MAGNA GRATIA.

- copierea și republicarea a peste 250 de semne/publicație pe alte portaluri, pagini de internet, bloguri, în publicații tipărite sau în predici, prezentări, conferințe etc.

Politica de copyright completă este disponibilă la adresa de internet: http://www.magnagratia.org/copyright.html

Asociația MAGNA GRATIA

Str. Liliacului nr.26,

Dascălu-Ilfov 077075

Email: contact@magnagratia.org

Internet: www.magnagratia.org

„Vai de voi, învățători ai Legii ! Pentru că voi ați pus mâna pe cheia cunoștinței: nici voi n-ați intrat, iar pe cei ce voiau să intre, i-ați împiedicat să intre.”

LUCA 11:52

„Nu ai nici o dorință ca toți cei din jurul tău să fie mântuiți? Atunci nici tu nu ești mântuit. Fii sigur de asta!”

Charles Spurgeon

*           *           *

„Satan, dumnezeul tuturor minciunilor și amăgirilor, dă naștere zi de zi la noi și noi secte. Ultima dintre acestea, la care nu m-aș fi așteptat și nici nu aș fi bănuit măcar că ar putea să apară, este o sectă uriașă care învață că oamenii nu trebuie să fie îngroziți de Lege, ci doar delicat mângâiați cu harul lui Hristos”

Martin Luther

*           *           *

„Harul lui Dumnezeu nu poate fi predicat necredincioșilor în puterea lui Dumnezeu înainte ca Legea să fie predicată astfel încât să fie dezvăluită natura plină de păcat a omului. Dacă oamenii nu văd cât de departe se află de standardul sfințeniei lui Dumnezeu – Legea – le este imposibil să își dea seama cât de mult au nevoie de harul Lui”

John MacArthur

*           *           *

„apropiați oamenii de Lege, așa încât să își poată vedea vina și apoi să strige după scăparea care se găsește în Hristos. Niciodată nu vor accepta în mod autentic harul până nu vor tremura de vinovăție înaintea Legii sfinte și drepte a lui Dumnezeu. Iată care este scopul atât de necesar și binecuvântat al Legii. De aceea, Legea nu trebuie îndepărtată de la locul care i se cuvine pentru a fi folosită ca îndrumător către Hristos”

Charles Spurgeon

INTRODUCERE

S-a întâmplat în Decembrie 1996. O familie numeroasă s-a strâns într-un oraș pentru a se bucura de sărbătorile de Crăciun și pentru a-și împărți unii altora daruri minunate. Familia era numeroasă pentru că era produsul a două căsătorii. Și erau atâtea persoane adunate în acea casă în seara aceea, încât cinci dintre copii s-au culcat în garaj. Garajul a fost ușor modificat și era încălzit cu un radiator care a fost așezat chiar în fața ușii.

În timpul primelor ore ale dimineții, radiatorul a luat foc, blocând astfel calea de ieșire. În doar câteva secunde, încăperea garajului devenise un infern. La capătul unui fir de telefon care apelase serviciul de urgență era anunțată cea mai groaznică știre a momentului. Se putea auzi doar vocea disperată a unui copil țipând „Sunt în flăcări!” Tatăl a pătruns înnebunit prin flăcări încercând să își salveze copiii. A suferit arsuri grave pe 50% din corpul lui. Tragic, toți cei 5 copii au murit arzând. Au murit pentru că fereastra garajului avea gratii metalice care nu le-au permis copiilor să scape. Garajul avea o singură ușă, dar era în flăcări.

Hai să ne întoarcem înapoi în timp. Cu câteva minute înainte ca radiatorul să ia foc. Privești în noapte la imaginea plină de pace a celor 5 copii dormind. Știi că în orice moment încăperea va deveni un infern iar copiii o să ardă de vii. Te lasă conștiința să pleci văzându-ți de drum? Nu! Trebuie să îi trezești și să îi avertizezi să fugă din calea morții!

Lumea de azi doarme liniștită într-un întuneric al ignoranței și nepăsării. Și există o singură Ușă prin care oamenii pot scăpa de moarte. Gratiile păcatelor îi împiedică pe oameni să fie salvați, iar în același timp se aude sunetul trâmbiței care anunță iminența flăcărilor Judecății Eterne. Cât de groaznică va fi Ziua Judecății! Flăcările mâniei Dumnezeului Atotputernic vor arde veșnic. Bisericii, adică fiecărui credincios, i s-a poruncit să îi trezească pe oameni până nu este prea târziu. Nu este permis să întoarcem spatele acestei însărcinări și să mergem mai departe nepăsători. Gândește-te la felul cum tatăl a pătruns prin flăcări să își salveze copiii. Dragostea lui nu a avut margini. Tot așa, dedicarea noastră pentru însărcinarea serioasă pe care ne-a dat-o Dumnezeu este direct proporțională cu dragostea noastră pentru cei nemântuiți. Și azi există numai câțiva oameni care merg prin flăcări pentru a-i avertiza pe cei nemântuiți să fugă din calea morții (Luca 10:2). Te implorăm, fii unul dintre acești alergători! Chiar nu ai altă alegere! Apostolul Pavel a spus: „vai de mine dacă nu predic Evanghelia!” (1Cor. 9:16).

Charles Spurgeon, așa-numitul „prinț al predicatorilor” a spus următoarele cuvinte: „Nu ai nici o dorință ca toți cei din jurul tău să fie mântuiți? Atunci nici tu nu ești mântuit. Fii sigur de asta!” Nici un creștin autentic nu poate fi nepăsător sau apatic în ceea ce privește mântuirea oamenilor. Dragostea lui Dumnezeu care se găsește în el îl va motiva să caute și să aducă la mântuire pe cei pierduți.

Mai mult ca sigur că vei avea la dispoziție o perioadă limitată de timp după momentul convertirii tale pentru a avea impact cu Evanghelia în viețile prietenilor și a membrilor nemântuiți din familia ta. După „șocul” inițial al convertirii tale, ei vor acționa asupra ta în așa fel încât tu să îți ții gura și să ai mâinile legate în ceea ce privește mărturisirea credinței tale către ei și către alte persoane. Așadar, este important ca tu să profiți de timpul scurt cât oamenii mai au urechile deschise pentru Evanghelie.

Iată câteva sfaturi care te vor scuti de multe probleme.

Pe vremea când era un proaspăt creștin, un prieten a făcut astfel încât a distrus totul în jurul lui acționând ca un câine sălbatic într-o expoziție de sticlărie din cristal. Și-a terorizat mama, tatăl și o mulțime dintre prietenii săi forțându-i să ia o „decizie pentru Hristos”. El a fost sincer, zelos, iubitor, bun dar … stupid. El nu a înțeles că mântuirea nu se poate primi în urma unei decizii, ci ca urmare a pocăinței, care este dată de Dumnezeu (vezi 2Tim. 2:25). Biblia învață că nimeni nu poate veni la Fiul dacă Dumnezeu nu îl „atrage” către El. Dacă tu ai putea să le „smulgi” o decizie însă ei nu sunt convinși de păcat, cu siguranță că ai în mâinile tale un copil „născut mort”.

În zelul său lipsit de cunoaștere, prietenul meu de fapt a încercat să-i inoculeze pe cei pe care dorea atât de disperat să îi aducă la mântuire. Cu siguranță că nu este nimic mai important decât mântuirea celor pe care îi iubești, însă ne îndoim că ai vrea să arunci în aer șansele pentru ca aceasta să se poată întâmpla. Dacă faci asta, există posibilitatea de a nu mai avea o a doua șansă să le prezinți Evanghelia. Roagă-te fierbinte pentru ei, mulțumindu-I lui Dumnezeu pentru mântuirea lor! Lasă-i să vadă credința ta! Lasă-i să vadă bunătatea ta, dragostea ta autentică pentru ei și blândețea ta! Fă-le cadouri fără vreun motiv! Poți să faci ceva pe lângă casă ajutându-i, chiar dacă nu ți s-a solicitat ajutorul. Mergi o milă în plus! Pune-te în poziția lor: tu știi că ai găsit deja viața veșnică. Moartea și-a pierdut puterea asupra ta. Bucuria ta nu se poate prezenta în cuvinte – dar în ceea ce îi privește pe cei din jurul tău, ei cred despre tine că ți-a fost spălat creierul. După ei, acum ești membru într-o sectă ciudată. Astfel, faptele tale făcute din dragoste pentru cei din apropierea ta vor vorbi mult mai tare decât o mie de predici foarte bine elaborate.

Din acest motiv, probabil că este mai bine să fii mai rezervat cu mărturia verbală în a-i confrunta pe cei din jurul tău până când vei căpăta cunoștințele necesare care să îți îndrume zelul pentru prezentarea Evangheliei. Roagă-te pentru înțelepciune și pentru a fi sensibil și flexibil de a fi folosit atunci când Dumnezeu crede că este vremea potrivită! Poate că vei avea la dispoziție un singur glonț, așa încât trebuie să fii atent ca să țintești cum trebuie. Păstrează-ți calmul. Dacă nu, poți să ajungi să regreți toată viața. Este mai bine să auzi o rudă sau un prieten care îți cere: „spune-mi te rog mai multe despre credința ta în Isus Hristos” decât să te auzi pe tine spunându-le „Stai jos. Vreau să îți vorbesc”.

Este important să realizezi că noi trebuie să ne mărturisim credința către alții oricând avem ocazia. Biblia spune că există doar două momente când noi trebuie să facem asta – „la timp și nelatimp” (2Tim. 4:2). Apostolul Pavel s-a rugat cu privire la mărturia sa personală. Astfel, el a spus „...ori de câte ori îmi deschid gura să mi se dea cuvânt, ca să fac cunoscut cu îndrăzneală misterul Evangheliei, pentru care sunt un ambasador în lanțuri; ca să vorbesc cu îndrăzneală, așa cum trebuie să vorbesc” (Efes. 6:19-20).

Amintește-ți că ai responsabilitatea serioasă de a vorbi celorlalți oameni, și nu numai celor care îți sunt dragi! De multe ori când îți deschizi gura pentru mărturisirea Evangheliei, chiar tu poți fi răspunsul la o rugăciune spusă de mult timp de un alt creștin care s-a rugat pentru cei care îi sunt dragi. Poate că el a strigat către Domnul ca El să folosească pe alt creștin să spună Evanghelia părinților lui, iar tu ești răspunsul la acea rugăciune. Tu ești acea persoană pe care Dumnezeu vrea să o folosească astfel!

Nu pierde din ochi suferința prin care trec oamenii azi. Gândește-te la soarta pe care o au cei care nu Îl cunosc pe Dumnezeu. Prea mulți dintre noi lenevim în această privință și după convertire devenim introvertiți. Lumea noastră devine astfel o mănăstire fără pereți, fără limite. Prietenii noștri sunt numai cei din biserici, în timp de Isus a fost „prietenul păcătoșilor”. Așa că fă-ți timp să fii prieten și cu cei care nu sunt credincioși cu scopul de a-i vedea și pe ei mântuiți, dar niciodată pentru a fi părtaș la păcatele lor ! Amintește-ți că fiecare persoană care moare în păcat fără să primească iertarea prin jertfa lui Hristos va avea o zi în care se va întâlni cu Judecătorul universului. Apoi Iadul își deschide larg teribilele sale fălci.

Nu există însărcinare mai importantă decât să duci mai departe Evanghelia mântuirii – alăturându-te lui Dumnezeu în lucrarea pentru trezirea și salvarea omenirii…

Dumnezeu să te călăuzească!

CAPITOLUL 1. LA FEL CA ȘI ISUS HRISTOS

Dacă poți să reții în mintea ta 4 principii de bază, vei putea să conduci cu încredere o discuție prin care îți mărturisești credința. Tot ce trebuie să faci este să ții minte 4 puncte esențiale și astfel vei fi în măsură să controlezi orice conversație pe care o vei avea cu o persoană despre  credința ta.

„Hei-hei”, poate o să îți spui, „e chiar așa de simplu?” Chiar așa de simplu.

Marii jucători de șah abordează întotdeauna lupta cu adversarii lor gândind fiecare mutare în funcție de mutările pe care ar putea să le facă adversarii. Tot așa, atunci când vei mărturisi credința ta, vei ști întotdeauna cu exactitate unde te afli în conversație și unde vrei să ajungi. Nu vei avea nevoie să înveți limba greacă, nu vei avea nevoie să știi arheologie, trebuie doar să cunoști bine cele 4 puncte și să le folosești.

Ești gata?

Înainte să îți prezentăm aceste 4 puncte, trebuie să înțelegi bine un principiu biblic de bază în evanghelizare. Epistolele lui Iacov și prima a lui Petru spun că Dumnezeu se împotrivește celor mândri dar dă har celor smeriți. Dumnezeu este gata să dea Evanghelia lui Isus Hristos oricărei persoane dacă acea persoană are o inimă smerită. Problema este că cele mai multe persoane sunt mândre și cred că se pot mântui singure. Dacă nu ești sigur de asta, întreabă pur și simplu pe orice om dacă crede că este o persoană bună. Am făcut asta de multe ori și nimeni nu mi-a răspuns ceva de genul „Nu, nu sunt o persoană bună”. Oamenii sunt mândri și Dumnezeu se împotrivește acestei atitudini.

Așadar, dacă toți sunt mândri și Dumnezeu se împotrivește lor, am putea vreodată să mărturisim Evanghelia? Răspunsul este de două ori DA. Sigur că trebuie să mărturisim Evanghelia, însă numai atunci când persoana cu care discutăm este smerită, umilă... precum Iacov și Petru.

Se pune apoi întrebarea-cheie „Cum ajunge inima unui om să fie umilă sau smerită?”. Pentru a răspunde la această întrebare, trebuie să examinăm cu atenție modul cum Isus Hristos Însuși a prezentat Evanghelia oamenilor.

CAPITOLUL 2. CUM A PREZENTAT ISUS HRISTOS EVANGHELIA?

În mod obișnuit noi nu ne gândim la modul cum a prezentat Mântuitorul Isus Hristos Evanghelia către oameni ci mai degrabă la ce anume lucruri a făcut El (minuni, vindecări etc). Dacă însă dorim să ne prezentăm credința în mod eficient, așa cum Isus Hristos a procedat, trebuie să studiem foarte aproape ce anume a făcut El în acest sens. Practic, mergem pe urmele principiului „Dumnezeu se împotrivește celor mândri și dă har celor smeriți” pentru a vedea cum a procedat Domnul Isus.

În Luca 18:18-23 este prezentat un tânăr bogat care a venit înaintea lui Isus și I s-a adresat spunându-I „Bunule Învățător”. Hai să ne oprim aici pentru moment.

Isus i-a răspuns: „Pentru ce Mă numești bun? Nimeni nu este bun decât Unul singur: Dumnezeu”. Ce a vrut să spună de fapt aici Isus? El a vrut să îl corecteze pe tânărul bogat în privința a ceea ce el înțelegea prin a fi bun. Cei mai mulți oameni cred despre ei înșiși că sunt persoane bune…prin comparație cu alții. Și eu aș putea să spun: „Sunt o persoană cu adevărat bună prin comparație cu Osama bin Laden”. Însă Isus a vrut să îi arate tânărului bogat care este adevăratul standard care definește bunătatea. În loc să te compari cu vecinul tău mizerabil, compară-te cu Dumnezeu! Problema nu este care e rezultatul comparației caracterului tău cu cel al lui Saddam Hussein, ci rezultatul comparației tale cu Dumnezeu.

Așadar, cum poate cineva să se compare cu Dumnezeu? Compară-te cu reprezentarea perfectă a caracterului lui Dumnezeu, care este revelată în Cele 10 Porunci sau Legea Morală. Hai să vedem cum a procedat Isus Hristos în cazul tânărului bogat!

Iată-l pe tânărul nostru punându-I lui Isus Hristos o întrebare pe care mulți dintre noi am vrea să o auzim atunci când spunem Evanghelia: „Ce trebuie să fac ca să moștenesc viața veșnică?” Atenție! Isus avea de-a face cu un pește care voia cu tot dinadinsul să sară în barcă. Probabil că tu și eu ne-am fi repezit la tânărul bogat spunându-i: „Repede, spune după mine rugăciunea asta înainte să te răzgândești! Roagă-L pe Isus să vină în inima ta!”

Privește ce i-a răspuns Isus: „Știi poruncile: Să nu preacurvești; să nu ucizi; să nu furi; să nu faci o mărturisire mincinoasă; să cinstești pe tatăl tău și pe mama ta”.

Ce? Isus i-a spus să țină Cele 10 Porunci? O fi avut Isus o zi obositoare? O fi lipsit Isus de la cursurile de evanghelizare prin relații? De ce nu i-a spus ceva de genul: „Tinere, stai prin preajmă, căci după câteva zile o să fiu crucificat pentru păcatele tale și astfel o să te poți bucura de împăcarea cu Tatăl”? Dacă ar fi o singură persoană în lume care să știe că este imposibilă ținerea Celor 10 Porunci, atunci Isus este Acea Persoană cu siguranță. Isus a venit să salveze și să mântuiască oamenii tocmai pentru că noi nu putem împlini Cele 10 Porunci (Rom. 3:23). Așadar, de ce i-a răspuns Isus astfel tânărului bogat? Dar să continuăm istoria noastră legată de tânărul bogat pentru a afla răspunsul.

Tânărul Îi replică lui Isus astfel: „Toate aceste lucruri le-am păzit din tinerețea mea”. Imaginează-ți! Tipul ăsta chiar credea că a ținut poruncile, că le-a împlinit dintotdeauna.

Știi ce a pus în evidență răspunsul lui? Ai dreptate - mândria (amintește-ți principiul nostru de bază). Astfel că Isus a mers mai în profunzime, l-a confruntat în mândria lui spunându-i: „Îți mai lipsește un lucru: vinde tot ce ai, împarte la săraci, și vei avea o comoară în ceruri. Apoi, vino și urmează-Mă”. Practic, Domnul Isus l-a expus astfel pe tânărul bogat, i-a arătat care este cu adevărat starea lui. Iar noi știm asta pentru că Biblia ne spune că atunci „când a auzit el aceste cuvinte, s-a întristat de tot; căci era foarte bogat”. Domnul Isus Hristos a descoperit astfel faptul că tânărul bogat a fost plin de mândrie și nicidecum smerit. Și a mai descoperit că tânărul bogat avea un idol căruia i se închina și la care nu era dispus să renunțe pentru a-L urma pe Isus. Idolul acesta erau banii. Dacă Isus l-ar fi îndemnat pe omul acesta să spună o rugăciune, practic produsul ar fi fost un fals convertit.

Este foarte probabil că acest tânăr și-a păstrat banii proprii pe post de dumnezeu căruia a continuat să i se închine dar și că a perseverat să se prefacă a fi credincios. În mod asemănător, vedem astăzi cum tot mai multe persoane acționează diferit față de ceea ce Biblia ne învață că este comportamentul unui creștin, deși ei se pretind a fi credincioși. Ți-ai pus vreodată întrebarea: de ce se întâmplă acest lucru? Te-ai întrebat vreodată de ce atât de multe persoane din bisericile noastre nu trăiesc ceea ce vorbesc sau ceea ce pretind a fi? De ce nu citesc Biblia? De ce nu se oferă voluntari pentru diversele slujiri în biserica locală sau în misiuni? De ce nu dăruiesc din resursele pe care Dumnezeu le pune la dispoziție?

CAPITOLUL 3. DE CE „CREȘTINII” NU TRĂIESC CEEA CE VORBESC?

Răspunsul este evident și din păcate dureros. Dacă o persoană nu trăiește ca un creștin, este limpede că acea persoană nu este un creștin (Iacov 1).

Din nefericire, bisericile de astăzi sunt pline de astfel de persoane. Statisticile organizațiilor creștine arată că aproximativ 80-90% dintre cei care iau decizia de a-L urma pe Hristos renunță la credință după scurt timp. De asemenea, în timp ce 61% dintre creștinii intervievați de Barna Group (o reputată organizație creștină cu activitate în domeniul statistic) au spus că au experimentat lucruri pozitive în viața lor după convertire, o familie creștină din 4 experimentează probleme grave culminând cu divorț, iar peste 90% dintre „creștini” recunosc că mint în mod frecvent.

De ce? De ce sunt atât de mulți falși convertiți?

Pentru că li s-a prezentat o evanghelie incompletă, pentru că li s-a spus că au în inimă un gol de forma lui Dumnezeu pe care numai Isus Hristos îl poate umple și dacă pur și simplu Îi cer lui Isus să vină în inima lor, El îi va face să se simtă compleți și împliniți.

Acesta este un concept de evanghelizare utilizat în masă în zilele noastre, fiind bazat pe nevoile aparente ale oamenilor, pe greutățile și dificultățile pe care le experimentează persoanele cărora li se spune o astfel de evanghelie. Practic, identifici o astfel de problemă în viața persoanei cu care stai de vorbă și Îl prezinți pe Isus în funcție de acea problemă. De exemplu: ești divorțat? Isus te va face să fii împlinit. Părinții nu te iubesc suficient? Dumnezeu vrea să te iubească și să îți fie Tată. Nu te-au satisfăcut banii? Isus poate să te facă să te simți împlinit. Acum însă, va face Dumnezeu toate aceste lucruri? Să fii sigur că da. Cu toate acestea – și aici este punctul cel mai important – dacă o persoană ia decizia pentru Hristos doar având ca scop împlinirea proprie, atunci motivația întoarcerii la Dumnezeu este falsă așa încât este foarte probabil ca acea persoana să nu fie de fapt mântuită. De îndată ce problema inițială s-a rezolvat, șansele ca motivația de a-L urma pe Domnul Isus Hristos să se spulbere ca roua dimineții sunt maxime.

Citește cu maximă concentrare și atenție următoarea ilustrație:

Un băiețel alerga de zor printr-o pădure în apropierea râului unde tatăl său pescuia. La un moment dat, băiatul s-a împiedicat de un trunchi de copac căzut la pământ și în cădere s-a izbit de una dintre ramurile acestuia, tăindu-și practic vena jugulară. Tatăl său  l-a ridicat imediat, și-a pus mâna pe venă pentru a opri sângerarea puternică și a dat fuga cu copilul la cel mai apropiat spital. Când au intrat în sala de operație, băiețelul a ridicat cu lacrimi în ochi una din mâinile sale către medicul chirurg. În căderea sa, o așchie de lemn îi intrase într-unul din degetele de la mână. L-a implorat pe medic plângând: „Domnule doctor, te rog, scoate-mi întâi așchia din deget. Mă doare atât de tare…”. Cu siguranță că nici un medic cu mintea întreagă nu ar lua în seamă rugămintea băiețelului, tratând în schimb cu maximă urgență rana mult mai gravă pe care el o avea, adică sângerarea masivă prin vena jugulară ruptă și care altfel îi punea grav viața în pericol.

Putem spune că fără îndoială nu există nici o persoană nemântuită care să nu aibă probleme din categoria „așchiilor dureroase” în viața ei. Deși atunci când sunt confruntați cu Evanghelia, oamenii din reflex ridică imediat către Dumnezeu „degetele cu așchii în ele”, deloc paradoxal El este interesat în primul rând să vindece păcatul, adică boala care îi duce pe oameni la moarte. Deseori ne așteptăm ca Dumnezeu să rezolve imediat problemele pe care noi le considerăm a fi cele mai serioase răni, însă Dumnezeu vrea să trateze în primul rând problema păcatului – cea care ne aduce moartea și condamnarea veșnică la Iad. Așadar, dacă noi ca și creștini vrem să facem voia lui Dumnezeu și ne preocupăm de binele veșnic al persoanelor către care prezentăm Evanghelia, trebuie să tratam primordial fluviul de sânge care curge din vena jugulară, adică vom trata în primul rând problema păcatului.

Golul din inima fiecărui om nu este tristețea sau lipsa împlinirii în viață, ci este neprihănirea, nevoia de a fi drept înaintea Lui Dumnezeu în Ziua Judecății. Acest lucru este atât de important... Isus nu a venit pe pământ să Își dea viața într-un mod atât de brutal pentru ca noi să fim fericiți în sens lumesc. El a venit ca să ne îndreptățească, să ne curățească de păcatele săvârșite împotriva lui Dumnezeu, să ne scape de mânia judecății eterne și de pedeapsa veșnică a Iadului. Așadar, orice persoană care vine la Dumnezeu, trebuie să o facă pentru aceleași motive – îndreptățire, iertare, curățire, salvare.

Dacă Îi cerem Mântuitorului Isus Hristos în inima noastră să ne facă fericiți în sensul împlinirii lumești sau în sens sentimental, El nu va veni în inima noastră și nici nu vom primi ceea ce căutam. Dacă dimpotrivă venim înaintea Lui în umilință (îți amintești principiul?) strigând după mila Lui, atunci El ne va ierta...și apoi El va umple golul cel adevărat din inimile noastre. Însă primul și primul lucru este să înțelegem că tot ceea ce trebuie să Îi cerem este mila Lui pentru a căpăta mântuirea și nu împlinirea noastră.

Ne dă Isus dragoste, bucurie, pace, răbdare, bunătate, credincioșie, cumpătare și auto-control? Cu siguranță, însă numai după ce am venit înaintea Lui cu pocăință (adâncă părere de rău, dorință și decizie de a renunța complet la stilul de viață trăit anterior) și ne-am pus întreaga credință în Isus Hristos (Evrei 6:1). Dumnezeu ne dă toate aceste daruri minunate ca roade ale mântuirii, însă nu le putem și nu trebuie să le folosim ca momeală pentru a aduce oamenii la mântuire. Dacă cineva ar petrece timp cu tine numai pentru a profita de ceva ceea ce tu deții sau ai putea oferi (bani, daruri, mâncare, diverse servicii), te vei simți folosit, manipulat. Cu siguranță că ai vrea ca prietenii tăi să se bucure de prezența ta pur și simplu pentru ceea ce ești tu și nu pentru ceea ce le-ai putea oferi. La fel este și cu Dumnezeu.

A Îl urma numai pentru că tânjim după darurile Lui nu reprezintă o credință acceptabilă din punctul de vedere al lui Dumnezeu, pentru că ne-am folosi de Dumnezeu pentru propria noastră împlinire egoistă.

Iar dacă facem fapte bune izvorâte din dorința de a-L impresiona pe Dumnezeu, vom sfârși prin a fi confruntați în mândria noastră la fel cum a fost cazul tânărului bogat. Numai că în cazul nostru, confruntarea poate avea loc în Ziua Judecății, atunci când va fi prea târziu pentru păreri de rău.

CAPITOLUL 4. PRINCIPIUL UITAT SAU CEL MAI PUTERNIC ALIAT

Toți trebuie să venim la Mântuitorul Isus Hristos în același mod, în atitudine de pocăință, cu inima smerită și umilă. Toți trebuie să venim la Hristos cerând iertarea Lui mai întâi și nu darurile Lui. Iată de ce a folosit Domnul Isus Hristos Cele 10 Porunci în discuția Sa cu tânărul bogat:

·        să îl ajute pe tânăr să înțeleagă că este păcătos și cum este definit păcatul în mod practic (1Ioan 3:4 – „păcatul este fărădelege” sau, cu alte cuvinte, păcatul reprezintă încălcarea Legii)

·        să îi transforme inima într-una umilă pentru ca după acesta să ceară mila lui Dumnezeu.

De aceea a fost tânărul bogat abordat de Domnul Isus folosind Legea (Cele 10 Porunci). Nu pentru că Domnul Hristos uitase cum pot căpăta oamenii mântuirea, ci pentru că trebuie să fii umil și smerit și să vezi ce nevoie disperată ai de curățirea de păcate pentru a fi mântuit. Socrate a spus: „niciodată nu mi-am dat seama cât este de bine să fii sănătos decât după ce am fost bolnav”.

Așadar, dacă vrem să prezentăm Evanghelia în credincioșie, trebuie să învățăm de la Domnul Isus Hristos și să ne mărturisim credința exact așa cum El a procedat.

Pe scurt, deci, modul cum Isus a prezentat Evanghelia poate fi descris sumar în principiul „Legea pentru cei mândri, Harul pentru cei smeriți”.

Dacă discuți cu o persoană care este cu adevărat smerită – cu alte cuvinte, acea persoană înțelege că a încălcat Cele 10 Porunci ale lui Dumnezeu și că El pedepsește păcatul – atunci prezintă-i acelei persoane harul (la fel cum Isus a făcut în discuția cu Nicodim din Evanghelia după Ioan, capitolul 3). Însă dacă discuți cu o persoană mândră (și majoritatea oamenilor sunt astfel), trebuie să folosești Legea (Cele 10 Porunci) pentru a-I aduce la smerenie și umilință înaintea lui Dumnezeu. Acesta este scopul Legii. Nimic mai mult, dar îndeajuns de important.

Charles Spurgeon, așa-numitul „prinț al predicatorilor” a spus: „Niciodată nu vor accepta în mod autentic harul până nu vor tremura de vinovăție înaintea Legii sfinte și drepte a lui Dumnezeu”. Reputații teologi D.L. Moody și John Bunyan au făcut aprecieri similare. John Newton, autorul clasicului imn „Mărețul Har” a scris: „ignorarea naturii și scopului Legii stă la baza celor mai multe și mai grave erori religioase”.

De asemenea, altcineva a spus că „Legea trebuie să fie utilizată întotdeauna pentru a pregăti calea pentru Evanghelie”. El a mai spus că „ignorarea utilizării Legii în acest scop conduce automat la a oferi oamenilor o falsă speranță, la a-i îndrepta pe oameni către un standard fals al experienței creștine, și asta va umple bisericile cu falși convertiți...iar timpul va demonstra acest lucru cu claritate”. Cât de dureros și de adevărat…

O traducere mai aproape de sensul din ebraică a Psalmului 19:7 spune același lucru cu claritate: „Legea Domnului este desăvârșită și lucrează întru convertirea sufletului” [BOR]. Apostolul Pavel a scris „păcatul nu l-am cunoscut decât prin Lege. De pildă, n-aș fi cunoscut pofta, dacă Legea nu mi-ar fi spus: „Să nu poftești!”” (Rom. 7:7).

Foarte mulți credincioși se opun utilizării Legii în predicarea Evangheliei bazându-se pe o cunoaștere parțială a Sfintelor Scripturi. Una dintre cele mai des întâlnite obiecții este aceea că Romani 3:19 spune „Știm însă că tot ce spune Legea, spune celor ce sunt sub Lege, pentru ca orice gură să fie astupată, și toată lumea să fie găsită vinovată înaintea lui Dumnezeu”. Cu toate acestea, atât versetul citat cât și Romani 2:12-15 arată în context că toți oamenii (indiferent dacă le-au fost date sau nu Cele 10 Porunci în mod formal, precum poporului evreu) vor fi judecați utilizând acest standard. Apostolul Pavel arată că Dumnezeu a pus în fiecare om conștiința, care va mărturisi în Ziua Judecății împotriva propriei persoane, indiferent din ce popor se trage. Și nu-i așa că orice om de pe pământ știe că atunci când săvârșește crimă, este un lucru rău, sau când minte, ori fură, ori săvârșește adulter, toate aceste lucruri sunt rele?

Dar cui se aplică Cele 10 Porunci? Credincioșilor sau necredincioșilor? Apostolul Pavel face pe deplin lumină în acest subiect atunci când i se adresează lui Timotei: „Noi știm că Legea este bună dacă cineva o întrebuințează bine, căci știm că Legea nu este făcută pentru cel neprihănit, CI pentru cei fărădelege și nesupuși, pentru cei nelegiuiți și păcătoși, pentru cei fără evlavie, necurați, pentru ucigătorii de tată și ucigătorii de mamă, pentru ucigătorii de oameni, pentru curvari, pentru sodomiți, pentru vânzătorii de oameni, pentru cei mincinoși, pentru cei ce jură strâmb, și pentru orice este împotriva învățăturii sănătoase” (1Tim. 1:8-10). Pentru ce scop? Limpede: pentru convingerea de păcat.

Dacă o persoană nu înțelege cât de păcătoasă este, atunci nu poate înțelege cât de minunat este harul lui Dumnezeu. Dacă credem că avem numai păcate mici, atunci ne putem aștepta să avem parte de foarte puțin har. Sau deloc. Însă când înțelegem cât de grotesc și groaznic arătăm noi plini de păcat, atunci ne dăm seama că L-am insultat pe Dumnezeu prin faptele, vorbele și gândurile noastre și astfel cădem la picioarele Sale cerându-I iertare și primind-o, înțelegem cu adevărat că „Dumnezeu Își arată dragostea față de noi prin faptul că, pe când eram noi încă păcătoși, Hristos a murit pentru noi” (Rom. 5:8).

În loc să îi ademenim pe oameni să vină la Hristos prin a le promite o viață mai bună dacă se roagă după noi o rugăciune, trebuie să folosim Legea ca îndrumător (Gal. 3:24) pentru a-i conduce pe oameni în stare umilă la crucea Golgotei unde să implore mila lui Dumnezeu și unde o și pot primi.

Așa a făcut Mântuitorul Isus Hristos: a folosit Legea pentru cei mândri și Harul pentru cei smeriți. Și tot așa trebuie să facem și noi, dacă vrem să mergem pe urmele Lui.

CAPITOLUL 5. PATRU PAȘI SIMPLI

Pentru a începe să prezinți Evanghelia, primul lucru pe care trebuie să îl înveți este să știi să deschizi o discuție relaxată cu oamenii. Una dintre modalitățile cele mai ușoare de a învăța să faci acest lucru este să începi să vorbești relaxat cu vecinii sau colegii de serviciu în mod regulat. Apoi învață să fii prietenos și să îți faci loc printre oamenii din parc, de la benzinărie, de la magazinul din colț și de la piață.

Dacă ești deja o persoană deschisă și sociabilă, e excelent. Dacă ai însă tendința să fii o persoană posacă, închisă în tine, introvertită, trebuie să faci o schimbare în felul tău de a fi. Ține minte că oamenii răspund totdeauna cu căldură atunci când te adresezi lor deschis și călduros. Tot ce îți trebuie este un pic de antrenament.

Dacă vrei să îți mărturisești credința în mod eficient, trebuie să îi faci pe oameni să înțeleagă că nu ești un fanatic religios și nici un escroc. Trebuie să le arăți compasiune, să îi faci să înțeleagă că îți pasă în mod sincer și asta arătându-le prietenie.

Când stai de vorbă cu o persoană nu ar trebui să începi imediat să o asaltezi vorbindu-i despre Domnul Isus Hristos. Va crede că ești un ciudat. În schimb, începe prin a discuta lucruri naturale cum ar fi despre fotbal sau vreme, și apoi treci la lucruri spirituale. Tot așa a făcut și Domnul Hristos (Ioan 4). El a început discuția cu femeia de la fântână cu lucruri obișnuite, apoi a trecut la cele spirituale.

De exemplu, am putea folosi felul cum a murit o celebritate (precum Laura Stoica) pentru a trece la lucruri spirituale.  Imaginează-ți un astfel de dialog:

·          „Bună ziua, numele meu este Cornel.”

·          „Bună, eu sunt Costel.”

·          „Cum îți merge, Costel?”

·          „Foarte bine, mulțumesc de întrebare.”

·          „Ai auzit că Laura Stoica a murit?”

·          „Da, păcat.”

·          „Te face să te oprești din ceea ce faci și să te gândești, nu-i așa? Ce crezi că se va întâmpla după moarte?”

·          „Nu știu. Cred că nu m-am gândit prea mult la asta.”

·          „Ai mers vreodată la biserică?”

·          „Am mers când am fost copil, acum nu mai merg.”

Bingo! Ai ajuns unde trebuia. Folosește informațiile pe care le știi. Întreabă dacă știe vreo biserică bună în zonă sau dacă este credincios. Aceste informații te vor conduce direct spre a mărturisi. Acum că ai ajuns aici, amintește-ți patru pași în ordine:

BPJD = BUN + PORUNCI + JUDECATĂ + DESTIN

Asta este. Amintește-ți aceste patru litere (BPJD) și întotdeauna vei ști unde te afli și unde ar trebui să fii în orice discuție evanghelistică.

Primul pas este cel mai greu. Nu există o cale mai ușoară. Este posibil să-ți fie greu să pui aceste întrebări, dar ele chiar sunt necesare. Reține, am pus aceste întrebări de foarte multe ori și nimeni nu m-a lovit sau s-a simțit ofensat. Odată ce ai trecut de pasul unu, ești pe terenul tău. Ești gata? Cere-I Domnului curaj și întreabă…

Pasul 1. Consideri că ești o persoană bună? (B)

Această întrebare va arăta dacă persoana cu care stai de vorbă este mândră sau smerită (amintește-ți principiul nostru).

Vei fi surprins să constați că oamenii nu se simt deloc jigniți sau ofensați când le pui această întrebare. Dacă ei răspund „nu” (ceea ce este foarte puțin probabil), întreabă-i ce înțeleg prin faptul că nu sunt persoane bune. Există posibilitatea ca ei fie să glumească fie să se simtă rău după ce au făcut ceva care a dezamăgit o altă persoană (și nu pe Dumnezeu). Dacă nu recunosc că au păcătuit împotriva lui Dumnezeu (Psalmul 51), nu sunt persoane smerite.

Așteaptă-te să ți se răspundă: „Sunt o persoană bună” sau „Sunt în general o persoană bună”. Aceasta este mândrie. Acum ai terenul pregătit pentru utilizarea Legii (Cele 10 Porunci) pentru a aduce umilință în acele persoane.

Este important să reții că nouă niciodată nu ni s-a răspuns cu expresii de genul „Cine te crezi de mă întrebi asta? Unde vrei să ajungi cu o astfel de întrebare?”.

Pasul 2. Crezi că ai ținut Cele 10 Porunci? (P)

Cele 10 Porunci reprezintă un standard moral incontestabil chiar și pentru oamenii care nu sunt credincioși nici măcar formal. Nu va fi nici un fel de ofensă pentru ei să le vorbești despre Cele 10 Porunci. Majoritatea covârșitoare a românilor știu câteva dintre porunci. Sau cel puțin au auzit despre ele.

La întrebarea „Crezi că ai ținut Cele 10 Porunci?”, unii răspund afirmativ, alții negativ. Indiferent de răspunsul pe care îl primești, continuă provocându-i să afle cum stau în realitate. Practic, îi ajuți să își facă un adevărat test de bunătate.

Întreabă: „Ai spus vreodată o minciună?” Unii recunosc că mint, alții spun că au mințit doar cu scopuri bune sau că au spus doar minciuni mici, inofensive și doar foarte puțini spun despre ei că nu au mințit niciodată. Poți presa un pic spunând: „Vrei să spui că nu ai mințit absolut deloc? Nici măcar o dată? Nici măcar prin a deforma realitatea?” În mod obișnuit ți se va răspunde: „Da, probabil că am spus ceva minciuni, dar asta s-a întâmplat când eram mic”.

Întreabă-i ce ar crede ei despre tine dacă i-ai minți, cum te-ar considera. Cei mai mulți spun ceva de genul „un om normal” sau „o persoană care nu este chiar așa de bună” sau „un om imperfect”. Stă în natura noastră să evităm a ne asuma pe deplin greșelile și a le recunoaște ca fiind păcate personale. Întreabă: „Dacă eu spun minciuni, ce poți spune despre mine că sunt?” De data aceasta majoritatea covârșitoare va răspunde corect – „un mincinos”.

De regulă oamenii nu devin după o astfel de întrebare furioși sau nervoși, ci mai degrabă sobri, serioși. Unii ar putea să îți distragă atenția spunându-ți că ei nu cred în Biblie, însă tu continuă testul de bunătate cu ei. Dacă insistă în acest sens, răspunde-le că ai înțeles că ei nu cred în Biblie, dar că tot ce faci tu este să le prezinți ce spune Biblia și doar atât. Ei pot continua să nu creadă în Biblie chiar dacă le prezinți tu Cele 10 Porunci.

Tu deci continuă prezentarea Celor 10 Porunci, iar noi îți recomandăm să mergi la porunca a 8-a (Să nu furi!), apoi a 7-a (Să nu comiți adulter!) apoi a 3-a (Să nu iei Numele Domnului în deșert). Iată un exemplu despre cum ar putea decurge discuția:

·        „Am văzut deci cum stăm cu Porunca a 9-a”. Haideți să trecem la Porunca a 8-a, care spune „Să nu furi!”. Ați furat vreodată ceva sau ați luat ceva ce nu v-a aparținut, indiferent de valoare sau momentul din viață? Unii vor spune că nu. Alții vor încerca să spună că au furat dar nu lucruri importante și că au făcut asta în copilărie.  Apoi întreabă: „de câte crime are nevoie un om ca să fie criminal?”. Răspunsul va fi „desigur, de una singură”. Prin urmare, este suficient  un singur furt ca acel om să fie un hoț.

·        Porunca a 7-a – Să nu comiți adulter! Când vei pune această întrebare, răspunsul va fi în toate cazurile un „nu” hotărât. Trebuie să adaugi atunci că „Isus a spus că oricine se uită la o femeie ca s-o poftească a și comis adulter cu ea în inima lui” și să întrebi „Te-ai uitat cu dorință la o altă persoană decât soția sau soțul tău?”. În mod surprinzător, cei mai mulți sunt foarte deschiși la această întrebare și deseori te vei alege cu un răspuns de genul „ohoo”.

·        Porunca a 3-a – Să nu iei Numele Domnului în deșert! Întreabă: „Ai folosit expresiile Isus, Hristos, Dumnezeu, Doamne pentru a înjura, blestema ori pentru expresii de nimic?”. Unii vor încerca să se distragă de la un răspuns sau să ducă discuția către alte subiecte. Presează cu gentilețe spunând „Vrei să spui că nu ai făcut asta niciodată, nici măcar când ai fost furios sau nervos pe cineva?” Cei mai mulți vor recunoaște că totuși au făcut așa ceva. Explică-le atunci că prin aceasta, ei au luat Numele lui Dumnezeu, Cel care le-a dat viață, suflare și tot ce au ei prețios pe lume pentru a-L folosi în mod jignitor la adresa Lui. Spune-le că nici măcar numele unora ca Hitler, Ceaușescu, Saddam Hussein ori Osama bin Laden nu sunt folosite în acest fel. Adaugă că asta numește Dumnezeu „blasfemie” și că tot El spune că nici un blasfemiator nu va scăpa nepedepsit.

Notă: În mod normal, ar trebui ca la această întrebare să se observe ceva diferit pe fețele și în comportamentul celor cu care stai de vorbă. Fie vor deveni mai tăcuți (le-au fost închise gurile de către Lege, conform cu Romani 3:19) fie vor deveni mai agitați. Uite-te cu grijă la limbajul trupului. În mod frecvent în această situație, oamenii încep să își frece mâinile, unii bat din picior, alții încep să lăcrimeze sau se înroșesc aprins în obraji. Dacă persoanele își recunosc vinovăția, fă o scurtă recapitulare a celor câteva porunci pe care le-ai prezentat spunând că, potrivit cu ceea ce au recunoscut ei, comparabil cu standardul lui Dumnezeu ei sunt mincinoși, hoți, blasfemiatori și adulteri în inimă, și că asta este prin comparație cu doar 4 din Cele 10 Porunci. Dacă sunt persoane care încă se consideră persoane bune sau spun că nu sunt persoane rele, atunci este nevoie să treci prin mai multe Porunci.

·        Porunca a 6-a. Să nu ucizi! „Ai omorât pe cineva?” Cu siguranță că ți se va răspunde răspicat că nu. Întreabă apoi „Ai făcut pe cineva idiot, prost, stupid sau l-ai categorisit  alături de persoane cu caracter negativ?” Isus a spus că oricine se mânie pe aproapele său și oricine îi spune „nebunule” va intra sub pedeapsa Iadului. Mai mult, Biblia spune că acela care urăște pe aproapele său este un ucigaș. Și aceasta este pentru că Dumnezeu nu judecă doar faptele noastre, ci și intențiile inimii noastre.

·        Prima Poruncă – Să nu ai alți dumnezei afară de Mine! „L-ai pus întotdeauna pe Dumnezeu pe primul loc în viața ta?” Cele mai multe persoane admit că au încălcat această poruncă. Adaugă: „Dumnezeu spune că El trebuie să fie prioritatea numărul unu în viețile noastre, mai presus de familia, cariera, prietenii, rudele noastre, și chiar mai presus decât propria noastră viață. El a spus că noi trebuie să Îl iubim cu toată inima, cu tot cugetul și cu toată puterea noastră.”

·        Porunca a 2-a. Să nu îți faci chip cioplit și să nu te închini înaintea lor și să nu le slujești! Întreabă: „Ți-ai făcut vreodată un idol, un dumnezeu care să îți fie convenabil?” Mulți vor răspunde că nu. Poți pune întrebări ajutătoare: „Ai pus vreodată banii sau cariera înaintea lui Dumnezeu? Ai dat atenție mai multă carierei tale decât lui Dumnezeu? Atunci slujba ta este de fapt un idol pentru tine. Dacă pentru tine Dumnezeu este doar un dumnezeu al dragostei și milei care nu judecă pe nimeni niciodată și nu pedepsește neascultarea cu Iadul, atunci ai dreptate. Dumnezeul tău nu ar putea să pedepsească niciodată pe nimeni cu Iadul, pentru că el nici nu există. El este produsul imaginației tale. Tu l-ai creat pentru a te simți mai confortabil cu propria ta neascultare. Poți să numești asta „credință personală” sau „credința în care te-ai născut” dar Dumnezeu o numește idolatrie. Biblia avertizează că închinătorii la idoli nu vor moșteni Împărăția cerului (Efeseni 5:5)

·        Porunca a 5-a. Cinstește pe tatăl tău și pe mama ta! „Ți-ai onorat întotdeauna părinții așa încât faptele tale și vorbele tale să fie plăcute înaintea lui Dumnezeu? Cere-I lui Dumnezeu să îți amintească vremurile tinereții tale. Poate tu ai uitat, El însă nu. Iar Biblia spune că răzvrătirea împotriva părinților este un păcat la fel de grav precum cel al vrăjitoriei” (1Sam. 15:23)

·        Porunca a 10-a. Să nu poftești la avuția aproapelui tău! Explică faptul că asta înseamnă să nu dorești, să nu invidiezi pe aproapele tău pentru averea lui. În mod concret înseamnă să nu dorești casa lui, mașina lui, stilul lui de viață, banii lui, practic nimic din tot ceea ce îi aparține, indiferent de modalitatea în care le-a obținut.

·        Porunca a 4-a. Adu-ți aminte de ziua de odihnă ca să o sfințești! „Acorzi tu prioritate timpului tău de comuniune cu Dumnezeu (rugăciune, citirea Bibliei, prezența la biserică)? Cât de des ai uitat să îți pleci capul în rugăciune de mulțumire la adresa Lui pentru că ți-a dat tot ceea ce ai inclusiv mâncarea de pe masă?”

Pasul 3. Dacă te-ai afla înaintea lui Dumnezeu și El te-ar judeca după Cele 10 Porunci, crezi că ai fi vinovat sau nevinovat? (J)

Dacă până acum persoana cu care ai stat de vorbă nu a arătat nici un semn de convingere de păcat, foarte probabil că de acum înainte va deveni mult mai serioasă sau total indiferentă. Nu prea există cale de mijloc.

Biblia spune că „oamenilor le este rânduit să moară o singură dată, iar după aceea vine judecata” (Evrei 9:27).

Bazându-te pe faptul că tocmai ai trecut prin Cele 10 Porunci (sau cel puțin prin câteva dintre ele, ținând minte principiul din Iacov 2:10 potrivit căruia este de ajuns să calci una singură că te faci vinovat de încălcarea tuturor), arată cu dragoste dar cu tărie persoanei cu care stai de vorbă ceea ce tocmai a recunoscut. De pildă, pe baza Poruncilor a 7-a, a 8-a și a 9-a, poți spune ceva de genul „Tocmai ai recunoscut că înaintea lui Dumnezeu ești un mincinos, hoț și adulter în inimă și astfel va trebui să dai socoteală lui Dumnezeu în Ziua Judecății. Având așadar ca standard Cele 10 Porunci, crezi că vei fi vinovat sau nevinovat în Ziua Judecății?”

Dacă nu au început deja să oscileze și să evite răspunsul, acum e momentul oportun. Deja ei simt unde vrei să ajungi. De aceea mulți vor spune „nevinovat”. Însă pentru a veni la Mântuitorul Isus Hristos, ei trebuie să își recunoască vinovăția. Iată un exemplu despre cum pot fi ajutați în acest sens:

•        Ei: „Sunt totuși o persoană destul de bună”.

•        Tu: „Tocmai ai recunoscut că ai încălcat Poruncile lui Dumnezeu. Deci, cum rămâne, vinovat sau nevinovat?”

•        Ei: „Însă nu am mai încălcat aceste porunci de foarte mult timp”.

•        Tu: „Imaginează-ți că ești într-o sală de judecată și tu ai fi acuzatul. Te adresezi judecătorului spunându-i: Domnule judecător, recunosc că sunt vinovat, însă fapta mea s-a petrecut cu mulți ani în urmă. O să observi că nu prea îi pasă de ce îi spui. Un judecător cinstit va aplica pedeapsa asupra ta indiferent cât timp a trecut de la momentul când ai încălcat legea. Și astăzi vedem cum criminalii de război sunt pedepsiți la zeci de ani de la faptele lor. Timpul nu iartă păcatele. Așadar, vinovat sau nevinovat?”

•        Ei: „Da, dar cred că Dumnezeu va ține cont și de faptele bune, și eu cred că am mai multe fapte bune decât fapte rele”.

•        Tu: „Hai din nou în sala de judecată. Ai jefuit o bancă, dar apoi ai dat cea mai mare parte din bani săracilor. Crezi că judecătorul va ține cont de asta și nu te va pedepsi pentru că ai jefuit o bancă? În esență, ai încălcat legea, deci ești vinovat. Crezi că dacă Bill Gates, cel mai bogat om din lume, ar omorî pe cineva, ar putea să plătească cu averea lui ca să scape de aplicarea pedepsei pentru crimă? Sau dacă ar fi dat toți banii săi săracilor, ar fi iertat de judecător pentru crimă? Cu siguranță că nu. Așadar, ai încălcat Legea lui Dumnezeu. Cum este deci, vinovat sau nevinovat?”

•        Ei: „Da, este adevărat, dar astea sunt legi omenești, iar Dumnezeu nu judecă așa. El este diferit”.

•        Tu: „Ai dreptate. Dumnezeu nu poate fi mituit niciodată și de nimeni. Iar standardul Său este mult mai ridicat decât al oricărui judecător din lumea pământească. El iubește dreptatea. El va pedepsi pe toți criminalii și hoții. Și nu se va opri aici. La fel, El va pedepsi pe toți mincinoșii, idolatrii, adulterii, blasfemiatorii...” (Apoc. 21:8)

Adesea, mulți oameni devin în acest moment conștienți de păcatele lor și de consecințele acestora, însă nu devin alarmați. Cu alte cuvinte, ei înțeleg că au încălcat Legea lui Dumnezeu, însă nu le prea pasă, nu se îngrijorează prea mult.

Încearcă asta … „Să zicem că am putea să implantăm în corpul tău un cip computerizat avansat care ar putea să îți înregistreze fiecare gând, fiecare cuvânt și fiecare faptă. Totul… chiar și chestiile din viața ta privată când ești complet singur. Și hai să presupunem că înregistrăm asta timp de o lună. Apoi îți chemăm toți prietenii și familia să vadă ceea ce am înregistrat proiectând caseta pe un ecran imens. Asta este exact ceea ce Dumnezeu va face cu întreaga ta viață în Ziua Judecății. Toate lucrurile tale despre care credeai sau crezi că sunt secrete îți vor fi dezvăluite înaintea Lui. Ai o mare problemă”.

Acum, dacă persoana cu care vorbești devine extrem de agitată, este un lucru bun. Asta înseamnă că și-a dat seama în ce problemă se află. Deși ar fi de dorit să ai în acest moment ocazia de a vedea o persoană mărturisind că într-adevăr are o problemă serioasă, dacă totuși ea refuză să cedeze, poți pur și simplu să îi spui că, după părerea ta, dacă ar fi onestă și ar asculta ceea ce îi spune deja conștiința, ar ști și ar recunoaște că este vinovată înaintea lui Dumnezeu. Spune-i de asemenea că Biblia spune că dacă pretinzi că ești nevinovat sau lipsit de păcate, practic Îl faci pe Dumnezeu mincinos.

Apoi treci la pasul 4.

Pasul 4. Pe baza faptului că ai recunoscut că ești vinovat înaintea lui Dumnezeu, crezi că vei merge în Rai sau în Iad? (D)

Să începem!

Unii vor spune că vor merge în Iad, dar cei mai mulți vor spune că în Rai. Vei primi aceleași scuze ca și la pasul 3 sau vei descoperi dintr-o dată că persoana cu care stai de vorbă cunoaște mai mult decât a lăsat să se înțeleagă până acum. O conversație tipică în acest sens este prezentată mai jos:

•        El: „Voi merge în Rai.”

•        Tu: „Ce te face să crezi asta?”

•        El: „Dumnezeu este bun și mă iartă.”

•        Tu: „Cum vine asta?”

(Dacă nu ești atent, în acest punct conversația se poate pierde în ceață. Aproape fiecărei persoane i s-a spus cândva că Dumnezeu este iubitor și iertător, dar oamenii nu au habar cum pot să primească această iertare, ce anume este nevoie să facă. Încă o dată, când mărturisești unei persoane care merge regulat la biserică, chiar ai nevoie să te concentrezi la acest pas pentru că acestor persoane le mărturisești cel mai greu … ele sunt practic inoculate în mintea lor. Și uneori te pot atrage într-o discuție interminabilă în care vei fi pus să faci o mulțime de exerciții de „gimnastică spirituală” de cele mai multe ori fără rezultat.)

•        El: „Dumnezeu iartă.”

•        Tu: „Cu alte cuvinte îmi spui că Dumnezeu va lăsa să intre în Rai orice criminal, violator, mincinos și adulter pentru că este iertător?”

•        El: „Trebuie să îi ceri să te ierte.”

•        Tu: „Deci, dacă spun îmi pare rău și îi cer iertare, El îmi va spune, ‘A, nici o problemă că M-ai jignit prin gândurile, cuvintele și faptele tale. Ai spus totuși că-ți pare rău… hai vino, te iert, vino în Rai!’ Nu! Abordarea asta nu va merge într-o sală de judecată și cu atât mai mult nu va merge cu Dumnezeu. Oricum ar fi ar trebui să-ți pară rău. Ai încălcat legea, nu? Trebuie făcută dreptate și trebuie aplicată pedeapsa.”

•        Sau poți continua să folosești analogia sălii de judecată astfel: „Hai din nou în sala de judecată unde ești găsit vinovat de o infracțiune gravă. Pentru a scăpa de aplicarea pedepsei cu închisoarea, trebuie să plătești o amendă pe care nu ai putea să ți-o permiți nici dacă ai munci 10 vieți. Judecătorul te întreabă – Ești vinovat, ai ceva de spus înainte de aplicarea pedepsei? Iar tu răspunzi – Domnule judecător, îmi pare atât de rău pentru ce am făcut…Te rog, iartă-mă! Un judecător cinstit nu te va ierta doar pentru că îți pare rău. Există o amendă și ea trebuie plătită. Dacă totuși plătește cineva amenda pentru tine, judecătorul te poate elibera, pentru că din punctul lui de vedere, legea este respectată și amenda este plătită. La fel este și cu vinovăția noastră înaintea lui Dumnezeu. Amenda pentru păcatele noastre trebuie plătită.”

Această discuție poate continua la nesfârșit, așadar la un anumit moment chiar trebuie să pui punctul pe „i”.

Dacă continuă să reziste, este bine, ei se simt condamnați, dar într-un final trebuie să-i aduci în starea în care să admită că destinația lor va fi Iadul. Încă o dată, persoanele care merg regulat la biserică vor continua să strige: „Dar mi s-a confirmat că voi merge în Rai”. Dacă mărturisești acestui gen de persoane, este posibil să ai nevoie să folosești un arsenal special, care este descris pe scurt în capitolul „Creștini inoculați”. Apoi întoarce-te la pasul 4!)

Când în sfârșit acceptă (sau va trebui să-i informezi... ) că vor merge în Iad, poți continua.

•        „Știi cum va fi în Iad?”

o   Ajută-i să înțeleagă! Biblia descrie Iadul ca un loc unde durerea va fi veșnică și reală, unde „viermele lor nu moare și focul nu se stinge” (Marcu 9:48), unde „va fi plânsul și scrâșnirea dinților” (Luca 13:28), „pedeapsa veșnică” (Matei 25:46), „dispreț și rușine veșnică” (Dan. 12:2), și „foc veșnic … negura întunericului pentru vecie” (Iuda 1:7, 13).

•        „Deci, acum știi că ești un dușman al lui Dumnezeu prin gândurile și acțiunile tale. Mânia Lui este peste tine. Acest lucru te îngrijorează?” (În acest moment trebuie să fii foarte rațional și cu stăpânire de sine. Dacă spun nu, insistă!)

•        „Chiar nu ți-e frică de Dumnezeu? Chiar știi ce faci? Biblia spune că este un lucru groaznic să cazi în mâinile lui Dumnezeu, că este gata să reverse furia și mânia Lui peste tine. În acea Zi vei avea parte de necaz și dezastru. Te întreb încă o dată, te îngrijorează acest lucru?”

o   Dacă spun nu, dar ei arată zguduiți sau plâng, poți trece la prezentarea Veștii Bune.

o   Dacă spun da, dar simți că nu sunt sinceri, trebuie să continui să descrii Iadul până când apar semne de convingere.

o   Dacă nu par îngrijorați sau nu exprimă frică, poți spune ceva de genul „Îmi pare rău să aud asta. Mă voi ruga ca tu să realizezi starea în care te afli. Gândește-te la ce am vorbit și dacă te răzgândești sau dacă realizezi că vei fi judecat și găsit vinovat, atunci sună-mă și vom discuta mai mult. Altfel, cred că asta era tot ce am vrut să discutăm.”

CAPITOLUL 6. VESTEA BUNĂ

Dacă cei cu care stai de vorbă nu devin umili după convingerea de păcat și de consecințele acestuia, nu te simți presat sau obligat să le spui Vestea Bună cu orice preț! Dacă faci asta, există șanse mari să arunci „porcilor” perla prețioasă și minunată a Evangheliei (acestea sunt cuvintele Mântuitorului Isus Hristos, nu sunt ale noastre). Amintește-ți că nici Domnul Isus nu a prezentat Evanghelia tânărului bogat pentru că acesta avea nevoie de umilință și convingere de păcat înaintea Evangheliei. Trebuie să fii foarte atent, să privești și să asculți cu toată atenția la persoana cu care vorbești, pentru că uneori semnele umilinței nu sunt evidente.

Dacă însă ei arată semne sau recunosc că au păcătuit înaintea lui Dumnezeu și că vor merge în Iad ca rezultat al faptelor, vorbelor și gândurilor lor, atunci din acel moment ai ocazia glorioasă de a le prezenta Vestea Bună a iertării prin jertfa Mântuitorului Isus Hristos. Iată un exemplu despre cum ar putea decurge discuția.

·        Întreabă: „Care crezi că este semnificația Paștelui?” (Lasă-i să spună ceea ce știu. Multe persoane spun că reprezintă celebrarea învierii Domnului Isus Hristos dintre cei morți. Nimeni nu își va închipui de ce ai pus această întrebare.)

·        Apoi explică: „În urmă cu 2000 de ani, Isus Hristos, Însuși Dumnezeu, S-a întrupat și a venit pe pământ. A trăit o viață fără păcat, însă a fost batjocorit, bătut în mod brutal și apoi crucificat. Mel Gibson a realizat filmul „Patimile lui Hristos” cheltuind 30 milioane de dolari din propriul său buzunar prezentând în film ultimele 12 ore din viața Mântuitorului Isus Hristos. Filmul este interzis minorilor nu pentru că ar prezenta scene de nuditate, ci pentru că este prea violent. Dă-mi voie să explic ce s-a întâmplat în realitate!”

·        „Atunci când Isus a fost bătut, soldații romani au folosit o sumedenie de modalități de tortură, printre care lovirea agresivă cu săculeți umpluți cu cioburi de sticlă, ceramică și cuie sau cu biciul cu plumbi și cuie. Mulți oameni mor înainte de a se termina toată această tortură, pentru că pielea, mușchii și tendoanele sunt într-atât de sfâșiate încât organele interne le ies prin trup. Însă Isus Hristos a supraviețuit acestei terori și apoi a fost pironit pe o cruce. Isus a făcut toate acestea pentru că Biblia spune că nu există iertare fără vărsare de sânge. Isus Și-a vărsat propriul sânge pentru ca păcatele tale să îți fie iertate. Practic, tu ai călcat Legea iar Isus a plătit pedeapsa în locul tău.”

·        „Întrebarea este: cum poți avea această iertare?”

·        Mulți vor spune că trebuie să te rogi sau să îți mărturisești păcatele. Explică-le concret cum se capătă iertarea: „Dumnezeu cere tuturor oamenilor să se pocăiască. A te pocăi înseamnă să te oprești din ceea ce faci, să renunți la stilul tău de viață păcătos și să recunoști înaintea lui Dumnezeu că ceea ce faci este oribil și greșit. Întoarce-te de la păcatele tale și vino la Dumnezeu. Mărturisește-ți păcatele și pune-ți credința în Domnul și Mântuitorul Isus Hristos. Nu poți face asta pur și simplu auzind și spunând formal ceva de genul „ok, cred asta”. Chiar și dracii cred și se înfioară. O credință mentală nu te va mântui. Trebuie să te pocăiești și să îți pui întreaga credință în Isus Hristos ca Mântuitor și Domn al vieții tale. Mântuitor, pentru că a plătit în locul tău pedeapsa pentru păcatele tale și îți dă astfel siguranța vieții veșnice. Domn, pentru că de acum înainte viața ta va fi supusă Lui și va fi trăită în conformitate cu voia Lui”

·        Acesta este momentul în care poți și trebuie să proclami și să preamărești dragostea lui Dumnezeu față de păcătoși. Ai undă verde, nu sta pe loc! Arată persoanei cu care stai de vorbă minunata dragoste a lui Dumnezeu pentru el/ea. Apoi poți folosi fără probleme Ioan 3:16 pentru exemplificarea biblică.

·         Încheie astfel: „Iată ce trebuie să faci. Găsește-ți un loc liniștit și retras, așează-te pe genunchi și revarsă-ți inima înaintea lui Dumnezeu! Mărturisește-ți păcatele! Spune-I că îți pare rău. Apoi pune-ți credința în Domnul Isus Hristos. El te va ierta și te va curăța de păcatele tale. Apoi ridică-te, citește Biblia în fiecare zi și pune în practică ceea ce ea îți spune. Astfel vei trece de la întuneric la lumină și de la moarte la viață. Sper că vei lua decizia să faci acest lucru chiar astăzi”.

CAPITOLUL 7. RUGĂCIUNEA PĂCĂTOSULUI

Ca o regulă generală, noi nu conducem și nu recomandăm conducerea oamenilor în rugăciunea păcătosului. Nu credem că este biblic să facem acest lucru.

Dacă persoana de față ar fi comis adulter înșelându-și soția, ai merge alături de el acasă la soția lui spunându-i de față cu ea: „Repetă după mine – Soția mea, îmi pare sincer rău și știu că nu ar fi trebuit să te înșel cu femeia aceea”? Cu siguranță că nu ai face acest lucru. Nici în cazul unui păcătos care vine la Hristos nu ar trebui să faci acest lucru.

Totuși, dacă persoana vrea să se roage în acel moment, poți să îl încurajezi să se roage spunându-i că după aceea te vei ruga și tu pentru el sau ea.

Altfel, încearcă să închei discuția prin a-i ruga să te sune sau să te contacteze în vreun fel după ce au luat propria decizie. Dacă vor face asta, înseamnă că vor fi mântuiți. Dar dacă nu, poți fi fericit că nu i-ai manipulat smulgându-le cu tot dinadinsul o falsă rugăciune de predare.

Asigură-te în final că persoana cu care ai vorbit are o Biblie, iar dacă nu oferă-i una gratuit, în semn de prietenie, încurajând citirea zilnică a Sfintelor Scripturi și supunerea față de ceea ce Dumnezeu îi va vorbi astfel.

CAPITOLUL 8. CEVA APOLOGETICĂ

În esență, apologetica se ocupă cu apărarea credinței, a fundamentelor doctrinare sănătoase, biblice.

Deși recunoaștem că apologetica (apărarea credinței) poate juca uneori un rol important în evanghelizare, trebuie să ținem minte că totuși aceasta are funcțiuni limitate în salvarea păcătoșilor.

Dacă îți împănezi mărturisirea și discuția evanghelistică cu tot felul de argumente pentru a susține existența lui Dumnezeu, inspirația divină a Scripturii, vârsta pământului, teoria evoluționistă și așa mai departe, te poți foarte ușor asemăna unui om care merge la pescuit cu momeală dar fără cârlig. Un astfel de pescar poate atrage peștii, dar nu îi și poate prinde din lipsa cârligului, iar peștii se vor îngrășa pe seama momelii aruncate și apoi vor fugi. Practic, vei avea de-a face cu timp irosit. Rolul momelii este să atragă peștele și să ascundă cârligul. Când peștele mușcă din momeală, pescarul adevărat trage cu putere, cârligul se înfige iar peștele poate fi adus astfel la mal.

Cu alte cuvinte, aspectele apologetice sunt momeala, însă cârligul este Legea lui Dumnezeu (Cele 10 Porunci). În practică, Legea este cea care face apel la conștiința omului și care aduce, prin lucrarea Duhului Sfânt, cunoștința păcatului.

Pentru a răspunde la cele mai des întâlnite 10 obiecții în predicarea Evangheliei, consultă Anexa 2.

CAPITOLUL 9. FOCUL IADULUI

Una dintre obiecțiile cele mai des întâlnite în rândul creștinilor atunci când vine vorba de utilizarea Legii (a Celor 10 Porunci) în lucrarea de evanghelizare este că ei se tem ca nu cumva persoanele abordate astfel să ia decizii motivate în esență de frica focului Iadului.

Iată ce scrie Ray Comfort[1] în acest sens:

„… eu nu vă vorbesc acum despre predicarea focului Iadului. Predicarea focului Iadului nu va face decât să producă convertiți plini de frică. Prin contrast, utilizarea Legii Domnului va produce convertiți plini de lacrimi. De ce se întâmplă asta? Cel care se întoarce la Dumnezeu cu siguranță că vrea să scape de focul Iadului. Dar în inima lui, el crede că Dumnezeu este aspru și nedrept, pentru că nu i s-a spus niciodată ce înseamnă păcat în mod concret și cât de oribil este el, plin de păcat. El nu vede Iadul ca fiind răsplata pe care o merită, ca și cum ar merita Iadul. De aceea, el nu înțelege îndurarea sau harul; și de aceea, îi lipsește atitudinea de recunoștință la adresa lui Dumnezeu pentru mila Sa.

Recunoștința este prima motivație pentru care noul convertit va face evanghelizare fără rezerve. În inima falsului convertit nu va exista niciodată motivație pentru a face evanghelizare. Acest lucru se poate întâmpla numai după ce a conștientizat că a păcătuit împotriva cerului.

Întrucât Dumnezeu, care este Sfânt, va descoperi în Ziua Mâniei Sale toate păcatele din inima omului, toate faptele făcute în întuneric, va descoperi toată vinovăția acestuia, Dumnezeu îl va lua pe om ca pe un lucru murdar și îl va arunca în Iad și astfel El va face ce este drept.

Dar în loc să îi dea omului dreptate, El îi da îndurare. El Și-a exprimat dragostea față de om prin faptul că pe când omul era încă păcătos, Hristos a murit pentru el. La vederea acestei „priveliști”, omul cade la pământ în fața crucii pline de sânge și spune: ‘O, Dumnezeule, dacă faci asta pentru mine, eu voi face orice pentru tine. Sunt bucuros să fac voia Ta, Dumnezeul meu.’

Și asemeni unui om care a știut că va trebui să se confrunte cu consecințele încălcării Legii, el niciodată nu s-ar „dezbrăca” de noua haină a neprihănirii primită în dar cu un atât de mare sacrificiu, pentru că viața lui depinde esențial de asta. Așadar, acela care vine la Mântuitor, știind că va trebui să stea față în față cu un Dumnezeu sfânt în Ziua Judecății, niciodată nu ar renunța la îndreptățirea pe care i-o dă Dumnezeu în Hristos pentru că viața lui depinde de asta.”

Altfel spus, dacă cineva îți dă o parașută pentru a te salva de la moarte sigură, nu ți-ai petrece viața cu frica morții. Îți vei petrece viața cu recunoștință față de cel care ți-a dat parașuta.

Concluzionând, mesajul sună astfel: Pocăiește-te și pune-ți încrederea în El deoarece El te iubește așa de mult că Și-a dat viața ca tu să nu fii nevoit să-ți petreci eternitatea în Iad”.

Dacă ești încă dintre cei sceptici sau întâlnești credincioși care încă mai cred că este nepotrivit să trezim necredincioșii arătându-le că în absența pocăinței și a credinței în Isus Hristos, vor merge în Iad, citește asta:

„În cele aproximativ 42 de luni de lucrare publică ale Domnului Isus Hristos, Biblia surprinde doar 33 de momente în care Mântuitorul a vorbit despre Iad. Fără îndoială că El a avertizat despre Iad de mii de ori. Biblia face în total 167 referințe la Iad. Mă întreb care este frecvența cu care se face auzit de la amvoane astăzi un asemenea subiect. Mărturisesc că am eșuat în lucrarea mea în ceea ce privește prezentarea realității pericolului Iadului prin comparație cu prezentarea dragostei lui Dumnezeu și a beneficiilor relației personale cu Hristos. Însă Isus a petrecut mult mai mult timp avertizându-și audiența în ceea ce privește iminența Judecății și a Iadului decât vorbind despre bucuriile Raiului… Nu am simțit niciodată nevoia de a mă focaliza în mesajul meu să le vorbesc oamenilor despre Iad. Cu toate acestea, văzând declinul continuu al moralității și vitalității spirituale în lumea zilelor noastre, precum și creșterea indiferenței față de viața de după moarte, îmi dau seama de nevoia prezentării mai ample a Iadului…Astfel, am ajuns să îmi dau seama că, în ceea ce mă privește, tăcerea sau, mai grav, ignorarea ori desconsiderarea acestui subiect reprezintă neascultare în ceea ce mă privește. A păstra tăcerea în ceea ce privește destinația eternă a sufletelor este asemenea unui comandant de oști care refuză să își avertizeze soldații cu privire la iminența atacului fatal din partea inamicului.”[Bill Bright – „Raiul sau Iadul – Ultima ta destinație”, pag. 32, 48)][2]

CAPITOLUL 10. MĂRUNTE, DAR IMPORTANTE

Atitudinea

Comunicarea nu se rezumă doar la vorbe. Este mai mult decât atât. Când îți mărturisești credința, trebuie să ții cont de câteva lucruri care de regulă sunt ignorate, așa încât persoanele cărora le este vestită Evanghelia se simt adesea jignite sau presate de niște indivizi insistenți peste măsură și ciudați. Pe scurt, ne cred niște sectanți periculoși.

Tonul vocii tale și atitudinea ta în general sunt aspecte extrem de importante în comunicarea mesajului Evangheliei. Este absolut necesar să-I ceri Domnului să-ți dea o stare de spirit, un ton al vocii și o atitudine adecvate pentru o întâlnire evanghelistică menită să Îl glorifice pe El.

În general, cred că atitudinea ta ar trebui să fie una de compasiune amestecată cu îngrijorare. Fii insistent dacă este necesar, dar nu într-o manieră lipsită de bun simț sau deplasată.

Nu încerca să îți demonstrezi ție și celorlalți că ești un tip care le știe pe toate, pentru că riști să pari arogant! Nu îți este permis să devii nervos sau să ridici vocea.

Nu încerca să arăți cu degetul acuzator către persoana cu care stai de vorbă! Ai grijă la limbajul trupului! Încearcă să nu stai în picioare în fața unei persoane care stă pe bancă; dacă este un loc liber, cere permisiunea să te așezi.

Nu zâmbi când ai câștigat într-o discuție contradictorie legată de vreun subiect și nu îți încrucișa mâinile ca și cum ai sta de vorbă cu copilul tău încercând să îi administrezi o mustrare!

Vei avea libertatea să vorbești cu îndrăzneală în măsura în care cel care te aude simte că te preocupă în mod sincer starea lui, că nu îi vorbești acuzator și că nu ai nici un interes ascuns legat de persoana lui. Asigură-te că persoana cu care vorbești nu este obligată să vină la biserica ta, că nu îi pretinzi și nu dorești nimic material sau de orice altă natură în schimbul a ceea ce îi vorbești.

În esență, conducerea discuției în ascultare de Duhul Sfânt și în respect față de persoana cu care stai de vorbă sunt cheile pentru succes.

În toate situațiile, amintește-ți că în ochii lui Dumnezeu, ai fost salvat la fel cum ai vrea ca persoana cu care stai de vorbă să fie salvată. Nu este nici o diferență.

Exercițiul

Poate că ceea ce ai citit în acest ghid ți se va părea prea stufos și deja te gândești că nu ai putea niciodată să-ți amintești toate astea. Nici nu trebuie. Trebuie doar să-ți amintești cei patru pași (BPJD) și să exersezi. Așa e… găsește un prieten și exersează.

Odată ce treci peste cei patru pași de câteva ori, o să începi să poți purta discuții cu persoane străine. Vei fi uimit de consistența discuțiilor. Dacă simți că lucrurile nu merg în anumite privințe, nu te grăbi să treci la discuții cu persoane necunoscute.

Exersează mai întâi, dar vezi să nu îți petreci viața exersând fără să apuci să aplici vreodată ce înveți.

Practică ceea ce predici!

Cea mai importantă modalitate prin care ne putem arăta dragostea față de vecinii, rudele și prietenii noștri este să le prezentăm Evanghelia mântuirii. Însă ei sunt ca și familia noastră – nu vrem să se simtă stingheriți, acuzați sau ofensați fără rost, pentru simplul fapt că trăim alături de ei.

Trebuie să abundăm în fapte bune față de toți oamenii, dar în mod special față de cei care ne sunt apropiați. Biblia arată că faptele bune sunt instrumente puternice în lucrarea de evanghelizare. Însuși Mântuitorul Isus Hristos a spus: „Tot așa să lumineze și lumina voastră înaintea oamenilor, ca ei să vadă faptele voastre bune și să glorifice pe Tatăl vostru care este în ceruri” (Matei 5:16). Este în voia lui Dumnezeu ca „făcând ce este bine, să aduceți la tăcere neștiința oamenilor fără minte” (1Petru 2:15). Cei necredincioși pot alege să nu creadă, însă la vederea faptelor bune pot fi puși pe gânduri, și își vor spune cu siguranță: „Nu cred eu în ce crede el, dar el este sigur pe credința lui. Și pe deasupra este onest, nu își ascunde credința, dar și mai important, o și practică”.

O vorbă de prietenie, un cadou neașteptat, o prăjitură pot deschide calea către oportunitatea de a prezenta Evanghelia. Oferă-te voluntar să îți ajuți vecinii atunci când simți că ar avea nevoie de ceva ajutor sau când le-ar prinde bine. Fă-le un compliment legat de grădina lor sau de noua mobilă pe care și-au luat-o recent. Invită-i la o cină sau la un grătar sau o prăjitură. Roagă-te pentru a avea deschisă oportunitatea de a le prezenta Evanghelia și pentru a fi pregătit pentru acel moment și condus de Duhul Sfânt de-a lungul discuției.

CAPITOLUL 11. MĂRTURIA PERSONALĂ

Se spune pe bună dreptate că oamenii înțelepți pot spune același lucru în mai multe feluri, dar oamenii cu adevărat înțelepți ajung la această performanță fără însă a compromite mesajul pe care vor să îl transmită. Dacă alegi să îți prezinți mărturia personală în locul dialogului, este o metodă foarte bună. Trebuie doar să îți amintești principiul „Legea pentru cei mândri, Harul pentru cei smeriți”.

Nu începe prin a spune ceva de genul: „Înainte să Îl cunosc pe Domnul Isus Hristos, eram un om rău și nu mă simțeam împlinit. Am încercat orice, însă nimic nu m-a făcut să fiu fericit. Apoi i-am dat inima lui Isus și de atunci încoace m-am simțit cu mult mai fericit decât înainte”. Aceasta este o modalitate greșită prin aceea că va introduce în prezentarea ta o motivație eronată de a veni la Dumnezeu, pistă pe care va rula în mintea audienței tale întreaga ta mărturie.

Poți, altfel, să spui cam așa (sigur, cuvintele trebuie să îți aparțină):

„Multă vreme mi-am trăit viața așa cum am vrut, numai pentru mine. M-am înfruptat din așa-zisele oportunități ale vieții, precum sexul, muzica, alcoolul, cariera dusă la extrem (folosește orice este aplicabil pentru viața ta). Apoi cineva mi-a arătat Cele 10 Porunci ale lui Dumnezeu și mi-am dat seama că le-am încălcat prin faptele mele, prin vorbele mele și prin gândurile mele. Mi-am dat seama că El vedea în mine un mincinos, și că tuturor mincinoșilor le este promisă pedeapsă eternă în lacul de foc, adică în Iad. Mi-am dat seama că am folosit Numele Lui minunat și sfânt pentru expresii de nimic, pentru blesteme și înjurături și am aflat că nici un blasfemiator nu va rămâne nepedepsit în mod similar”.

Te încurajăm să treci prin toate Cele 10 Porunci, dacă poți. De pildă, credem că este de mare folos să prezinți porunca „Să nu ucizi!” în mărturia personală, întrucât în cultura religioasă românească, majoritatea covârșitoare a oamenilor nu cunosc adevărata semnificație a acestei porunci, așa cum a fost explicată de Domnul Isus Hristos în Predica de pe Munte. Ei cred că dacă nu omori pe cineva în mod fizic, restul este o bagatelă pentru Dumnezeu să ierte. Poți spune cam așa: „Când am citit porunca – Să nu ucizi! – am răsuflat un pic ușurat. Mi-am zis că pe asta cel puțin nu am încălcat-o. Totuși, am aflat că Domnul Isus Hristos a spus că ura, pica, ranchiuna sau chiar răutatea față de alte persoane sunt echivalente crimei și că oricine face aceste lucruri cel puțin odată în viață, în ochii lui Dumnezeu este un ucigaș.”

„Așa se face că am realizat că urma să fiu în mare necaz în Ziua Judecății și că în acord cu ceea ce îmi spunea chiar conștiința mea, meritam să merg în Iad. M-am îngrijorat foarte serios în legătură cu asta. Nu voiam să merg în Iad. Așa cum mi s-a descris, Iadul nu este un loc pe care aș putea gândi vreodată că aș vrea să îl experimentez. Apoi un prieten mi-a spus despre Isus Hristos și despre lucrul minunat pe care l-a făcut El pentru mine. Acum 2000 de ani, El a venit pe pământ ca Dumnezeu întrupat, a fost torturat și batjocorit, apoi a fost țintuit pe cruce, iar sângele Său nevinovat a curs pentru ca eu să fiu iertat. Uimitor! Eu am încălcat Legea lui Dumnezeu, iar Domnul Hristos a plătit pedeapsa în locul meu. Când am auzit asta, am căzut în genunchi, mi-am mărturisit păcatele în lacrimi și mi-am încredințat viața în mâna Mântuitorului Isus Hristos, renunțând complet la stilul de viață păcătos pe care îl practicam până atunci. De atunci încoace, citesc Biblia pentru că vreau să aflu mai mult și mai mult despre Cel care mă iubește atât de mult încât S-a jertfit pentru mine. Acum știu că în clipa când voi muri, nu voi fi găsit vinovat înaintea lui Dumnezeu, pentru că Isus Hristos a murit pentru mine iar eu m-am pocăit și mi-am pus întreaga credință în El, nu pentru că aș fi o persoană bună, ci pentru că Dumnezeu a avut milă de mine”.

Este recomandabil să abordezi astfel în prezentarea Evangheliei către rudele, prietenii sau apropiații tăi, întrucât riscurile de a le pierde afecțiunea sunt practic nule.

CAPITOLUL 12. CREȘTINI INOCULAȚI

Dacă ai de-a face cu o persoană care declară că frecventează o biserică și care mai știe și câteva versete din Biblie (în special Ioan 3:16), te-ai ales cu cea mai dificilă audiență posibilă. La toate întrebările pe care le vei pune ți se va răspunde corect sau pozitiv, însă persoanele pot să nu trăiască ceea ce vorbesc sau declară. Desigur că nu ești tu judecătorul acestor persoane, Dumnezeu fiind Singurul care cunoaște în amănunt starea sufletelor lor, însă ai tot dreptul (și responsabilitatea) de a-i trage la răspundere pe cei din Biserică dacă ei păcătuiesc (1 Corinteni 5). Există anumite întrebări care pot pune în evidență starea spirituală a unor astfel de persoane.

·        „Ești născut din nou?”

Dacă ți se răspunde negativ, amintește că Isus a spus că oamenii trebuie să fie născuți din nou pentru a intra în Împărăția Cerurilor (Ioan 3:5).

·        „Când ai citit ultima dată Biblia acasă, în timpul personal cu Dumnezeu?”

Dacă ți se spune că a trecut ceva timp de la ultima astfel de întâlnire cu Biblia, exprimă-ți îngrijorarea. „Ce ai spune dacă ai fi trimis scrisori de dragoste soției tale și ea nu s-ar fi deranjat să își facă timp să le citească la timpul potrivit? Ai începe să suspectezi că probabil nu mai este interesată de tine. Exact așa se simte Dumnezeu când tu „uiți” să citești Biblia. El ți-a scris 66 de scrisori iar tu le citești atât de rar… Ce crezi că ar trebui să concluzioneze Dumnezeu cu privire la dragostea ta față de El?”

·        „Îl cunoști în mod personal pe Domnul Isus Hristos?”

Multe persoane (chiar și pastori) pot ști multe despre Isus dar în realitate să nu Îl cunoască. Amintește-le că nu ești în poziția judecătorului, însă că ești preocupat de starea lor și că Biblia spune să ne examinăm pe noi înșine pentru a vedea dacă suntem în credință (2Cor. 13:5). Încurajează-i să își facă un astfel de test.

În funcție de răspunsurile pe care le primești, analizează oportunitatea de a pune întrebarea de la pasul 1 – Crezi că ești o persoană bună? Dacă ti se răspunde afirmativ, atunci ceva fundamental greșit se petrece cu acea persoană, pentru că Biblia spune foarte clar că bun nu este decât Tatăl.

ANEXA 1. TOLBA DE VERSETE

Utilizând un set de bază de câteva versete, pe care este bine să le știți pe de rost, veți fi bine echipați pentru întâlnirile evanghelistice obișnuite. Un motiv pentru a le memora este că, dacă sunteți ca noi, câteodată vă chinuiți să vă aduceți aminte unde anume se găsesc versetele în Biblie, așa încât dacă le țineți minte scăpați de situația dificilă de a răsfoi pagină după pagină prin Biblie pentru a le găsi.

·        Exod 20:1-17 – Cele 10 Porunci: Atunci Dumnezeu a rostit toate aceste cuvinte, și a zis: „Eu sunt Domnul, Dumnezeul tău, care te-a scos din țara Egiptului, din casa robiei. Să nu ai alți dumnezei afară de Mine. Să nu-ți faci chip cioplit, nici vreo înfățișare a lucrurilor care sunt sus în ceruri, sau jos pe pământ, sau în apele mai de jos de cât pământul. Să nu te închini înaintea lor, și să nu le slujești; căci Eu, Domnul, Dumnezeul tău, sunt un Dumnezeu gelos, care pedepsesc nelegiuirea părinților în copii până la al treilea și la al patrulea neam al celor ce Mă urăsc, și Mă îndur până la al miilea neam de cei ce Mă iubesc și păzesc poruncile Mele. Să nu iei în deșert Numele Domnului, Dumnezeului tău; căci Domnul nu va lăsa nepedepsit pe cel ce va lua în deșert Numele Lui. Adu-ți aminte de ziua de odihnă, ca s-o sfințești. Să lucrezi șase zile, și să-ți faci lucrul tău. Dar ziua a șaptea este ziua de odihnă închinată Domnului, Dumnezeului tău: să nu faci nici o lucrare în ea, nici tu, nici fiul tău, nici fiica ta, nici robul tău, nici roaba ta, nici vita ta, nici străinul care este în casa ta. Căci în șase zile a făcut Domnul cerurile, pământul și marea, și tot ce este în ele, iar în ziua a șaptea S-a odihnit: de aceea a binecuvântat Domnul ziua de odihnă și a sfințit-o. Cinstește pe tatăl tău și pe mama ta, pentru ca să ți se lungească zilele în țara, pe care ți-o dă Domnul, Dumnezeul tău. Să nu ucizi. Să nu preacurvești. Să nu furi. Să nu mărturisești strâmb împotriva aproapelui tău. Să nu poftești casa aproapelui tău; să nu poftești nevasta aproapelui tău, nici robul lui, nici roaba lui, nici boul lui, nici măgarul lui, nici vreun alt lucru, care este al aproapelui tău.

·        Psalmul 51 – exemplu de rugăciune a pocăinței: Ai milă de mine, Dumnezeule, în bunătatea Ta! După îndurarea Ta cea mare, șterge fărădelegile mele! Spală-mă cu desăvârșire de nelegiuirea mea, și curăţeşte-mă de păcatul meu! Căci îmi cunosc bine fărădelegile, și păcatul meu stă necurmat înaintea mea. Împotriva Ta, numai împotriva Ta, am păcătuit și am făcut ce este rău înaintea Ta; așa că vei fi drept în hotărârea Ta, și fără vină în judecata Ta. Iată că sunt născut în nelegiuire, și în păcat m-a zămislit mama mea. Dar Tu ceri ca adevărul să fie în adâncul inimii: fă dar să pătrundă înțelepciunea înlăuntrul meu! Curăţeşte-mă cu isop, și voi fi curat; spală-mă, și voi fi mai alb decât zăpada. Fă-mă să aud veselie și bucurie, și oasele, pe cari le-ai zdrobit Tu, se vor bucura. Întoarce-Ți privirea de la păcatele mele, șterge toate nelegiuirile mele! Zidește în mine o inimă curată, Dumnezeule, pune în mine un duh nou și statornic! Nu mă lepăda dela Fața Ta, și nu lua de la mine Duhul Tău cel Sfânt. Dă-mi iarăși bucuria mântuirii Tale, și sprijineşte-mă cu un duh de bunăvoință! Atunci voi învăța căile Tale pe cei ce le calcă, și păcătoșii se vor întoarce la Tine. Dumnezeule, Dumnezeul mântuirii mele! Izbăvește-mă de vina sângelui vărsat, și limba mea va lăuda îndurarea Ta. Doamne, deschide-mi buzele, și gura mea va vesti lauda Ta. Dacă ai fi voit jertfe, Ți-aș fi adus: dar Ție nu-Ți plac arderile de tot. Jertfele plăcute lui Dumnezeu sunt un duh zdrobit: Dumnezeule, Tu nu disprețuiești o inimă zdrobită și mâhnită. În îndurarea Ta, varsă-Ți binefacerile asupra Sionului, și zidește zidurile Ierusalimului! Atunci vei primi jertfe neprihănite, arderi de tot și jertfe întregi; atunci se vor aduce pe altarul Tău viței.

·        Isaia 53:5-6: Dar El era străpuns pentru păcatele noastre, zdrobit pentru fărădelegile noastre. Pedeapsa, care ne dă pacea, a căzut peste El, și prin rănile Lui suntem tămăduiți. Noi rătăceam cu toții ca niște oi, fiecare își vedea de drumul lui; dar Domnul a făcut să cadă asupra Lui nelegiuirea noastră a tuturor.

·        Ezechiel 18:4b – Sufletul care păcătuiește, acela va muri.

·        Matei 5:27-28: Ați auzit că s-a zis celor din vechime: „Să nu preacurvești.” Dar Eu vă spun că ori și cine se uită la o femeie, ca s-o poftească, a și preacurvit cu ea în inima lui.

·        Matei 7:21 - Nu orișicine-Mi zice: „Doamne, Doamne!” va intra în Împărăția cerurilor, ci cel ce face voia Tatălui Meu care este în ceruri.

·        Matei 12:36 - Vă spun că, în ziua judecății, oamenii vor da socoteală de orice cuvânt nefolositor, pe care-l vor fi rostit.

·        Luca 9:23 - Apoi a zis tuturor: Dacă voiește cineva să vină după Mine, să se lepede de sine, să-și ia crucea în fiecare zi, și să Mă urmeze.

·        Luca 12:4-5 - Vă spun vouă, prietenii Mei: să nu vă temeți de cei ce ucid trupul, și după aceea nu mai pot face nimic. Dar am să vă arăt de cine să vă temeți: temeți-vă de Acela care, după ce a ucis, are autoritatea să arunce în gheenă; da, vă spun, de El să vă temeți.

·        Luca 13:3b - Dacă nu vă pocăiți, toți veți pieri la fel.

·        Luca 13:24-28 - Luptați-vă să intrați pe ușa cea strâmtă. Căci vă spun că mulți vor căuta să intre, și nu vor putea. Îndată ce Stăpânul casei Se va scula și va închide ușa, și voi veți sta afară, și veți începe să bateți la ușă, zicând: Doamne, Doamne, deschide-ne!, El va răspunde și vă va zice: nu știu de unde sunteți. Atunci veți începe să ziceți: noi am mâncat și am băut în fața Ta, și Tu ai învățat pe oameni pe străzile noastre. Și El va zice: Vă spun că nu știu de unde sunteți; depărtați-vă de la Mine, voi toți lucrătorii nedreptății. Vă fi plânsul și scrâșnirea dinților când veți vedea pe Avraam, și pe Isaac și pe Iacov, și pe toți profeții în Împărăția lui Dumnezeu, iar pe voi aruncați afară.

·        Luca 14:26 - Dacă vine cineva la Mine, și nu urăște pe tatăl său, și pe mama sa, și pe soția sa, și pe copiii săi, și pe frații săi, și pe surorile sale, și chiar însăși viața sa, nu poate fi ucenicul Meu.

·        Luca 16:15 - Și El le-a zis: Voi sunteți cei care vă îndreptățiți înaintea oamenilor, dar Dumnezeu cunoaște inimile voastre; și ceea ce este prețios între oameni, este o urâciune înaintea lui Dumnezeu.

·        Ioan 3:3 - Isus a răspuns și i-a zis: Adevărat, adevărat îți spun că, dacă un om nu se naște din nou, nu poate vedea împărăția lui Dumnezeu”.

·        Ioan 3:16 - Fiindcă atât de mult a iubit Dumnezeu lumea, că a dat pe singurul Lui Fiu, pentru ca oricine crede în El, să nu piară, ci să aibă viața veșnică.

·        Ioan 3:18 - Cine crede în El nu este judecat; dar cine nu crede în El a fost deja judecat, pentru că n-a crezut în Numele singurului Fiu născut al lui Dumnezeu.

·        Ioan 3:36 - Cine crede în Fiul are viața veșnică; dar cine nu crede în Fiul nu va vedea viața, ci mânia lui Dumnezeu rămâne peste El.

·        Ioan 8:23-24 - Și El le-a zis: voi sunteți de jos, Eu sunt de sus.; voi sunteți din lumea aceasta, Eu nu sunt din lumea aceasta. De aceea v-am spus că veți muri în păcatele voastre; căci, dacă nu credeți că Eu sunt, veți muri în păcatele voastre.

·        Ioan 14:6 - Isus i-a zis: Eu sunt Calea și Adevărul și Viața. Nimeni nu vine la Tatăl decât prin Mine.

·        Ioan 14:21 - Cine are poruncile Mele și le păzește, acela Mă iubește; și cine Mă iubește, va fi iubit de Tatăl Meu. Eu îl voi iubi, și Mă voi arăta lui.

·        Faptele Apostolilor 4:12 - În nimeni altul nu este mântuire: căci nu este sub cer nici un alt Nume dat oamenilor, în care trebuie să fim mântuiți.

·        Faptele Apostolilor 17:30-31 - Dumnezeu nu ține seama de vremurile de neștiință, și poruncește acum tuturor oamenilor de pretutindeni să se pocăiască; pentru că a rânduit o zi, în care va judeca lumea după dreptate, prin Omul, pe care L-a rânduit pentru aceasta și despre care a dat tuturor oamenilor o dovadă netăgăduită prin faptul că L-a înviat din morți...

·        Romani 2:5-6: Dar, cu împietrirea inimii tale, care nu vrea să se pocăiască, îți aduni o comoară de mânie pentru ziua mâniei și a arătării dreptei judecăți a lui Dumnezeu, care va răsplăti fiecăruia după faptele lui.

·        Romani 5:8 - Dar Dumnezeu Își arată dragostea față de noi prin faptul că, pe când eram noi încă păcătoși, Hristos a murit pentru noi.

·        1 Corinteni 6:9-10: Nu știți că cei nedrepți nu vor moșteni Împărăția lui Dumnezeu? Nu vă înșelați în privința aceasta: nici curvarii, nici închinătorii la idoli, nici preacurvarii, nici malahii, nici sodomiții, nici hoții, nici cei lacomi, nici bețivii, nici defăimătorii, nici hrăpăreții nu vor moșteni Împărăția lui Dumnezeu.

·        Coloseni 1:19-22: Căci Dumnezeu a vrut ca toată plinătatea să locuiască în El, și să împace totul cu Sine prin El, atât ce este pe pământ cât și ce este în ceruri, făcând pace, prin sângele crucii Lui. Și pe voi, care odinioară erați străini și vrăjmași prin gândurile și prin faptele voastre rele, El v-a împăcat acum...

·        Evrei 9:27 - ...oamenilor le este rânduit să moară o singură dată, iar după aceea vine judecata

·         1 Ioan 1:9-10: Dacă ne mărturisim păcatele, El este credincios și drept, ca să ne ierte păcatele și să ne curățească de orice nelegiuire. Dacă zicem că n-am păcătuit, Îl facem mincinos, și Cuvântul Lui nu este în noi.

ANEXA 2. ZECE OBIECȚII FRECVENTE ÎN PREDICAREA EVANGHELIEI

1. Ce se va întâmpla cu triburile ignorante din cea mai îndepărtată junglă, care nu au auzit niciodată de Domnul Isus Hristos ca să poată crede în El?

Ei vor fi foarte bine în Ziua Judecății - dacă nu au mințit, furat, comis adulter (sau poftit după cineva), ucis (sau nu au urât pe cineva) niciodată. O persoană merge în Iad nu pentru că nu a auzit de Isus, ci pentru că a păcătuit împotriva lui Dumnezeu. 1 Ioan 3:4 spune că păcatul este încălcarea Legii. Dacă cei care pun această întrebare sunt cu adevărat îngrijorați cu privire la aceste triburi, ar trebui să devina misionari și să le ducă acelor oameni Vestea Bună a iertării în Hristos.

2. Dumnezeul meu este un dumnezeu al dragostei și iertării și niciodată nu mă va trimite în Iad.

Acesta este un caz clasic de idolatrie, în care persoana care spun asta nu și-a creat un idol cu mâinile sale, ci cu mintea sa. El și-a  modelat un dumnezeu în funcție de propria imagine - un dumnezeu cu care să se simtă confortabil în neascultarea sa. Dumnezeu este prezentat în Biblie ca fiind sfânt și drept, pentru care nu exista clemență față de cel mai neînsemnat păcat. Dumnezeu este totuși îndurător și iartă pe cei care se pocăiesc și se încred în Fiul Său, Mântuitorul Isus Hristos.

3. De ce există suferință? Aceasta arată că nu există un Dumnezeu iubitor.

Noi trăim într-o lume decăzută. Biblia spune „De aceea, după cum printr-un singur om a intrat păcatul în lume, și prin păcat moartea; și astfel moartea a trecut asupra tuturor oamenilor, pentru că toți au păcătuit.” (Rom. 5:12). Boala, suferința și moartea au intrat în lume ca urmare păcatelor săvârșite de oameni. Deci, nu ar trebui să dăm vina pe Dumnezeu, ci pe om. Decât să ne folosim de suferință ca pe o scuză pentru a-L respinge pe Dumnezeu, ar trebui să o vedem ca pe un motiv serios pentru a ne întoarce la El. Cuvântul lui Dumnezeu relevă faptul că suferința stă ca o mărturie zguduitoare a adevărului. De ce permite Dumnezeu uneori suferința (copii cu cancer de exemplu)? Este un mister, dar în ciuda misterului, creștinii se încred în Dumnezeu.

4. „Sunt deja mântuit” (deși viața pe care o trăiește arată contrariul)

Dacă cineva merge la doctor și spune că este sănătos iar medicul crede că este posibil să fie bolnav, probabil acesta îl va întreba dacă are poftă de mâncare. Lipsa poftei de mâncare este un semn că ceva nu este în regulă. Fă la fel: întreabă persoana cu care stai de vorbă dacă citește Biblia zilnic. Cineva care nu este împăcat cu Dumnezeu, va evita Biblia, pentru că prin Cuvântul lui Dumnezeu vine convingerea de păcat. Odată, cineva a spus despre Biblie: „Această Carte mă va ține departe de păcat, sau păcatul mă va ține departe de această Carte.” Apoi întreabă dacă consideră că este o persoană bună. Dacă este un fals convertit, treci cu el prin Cele 10 Porunci și avertizează-l de realitatea din Matei 7:21-23.

5. „Nu cred în Dumnezeu.”

Numai pentru că noi nu credem în existența unui anume lucru, nu înseamnă în mod necesar că acel lucru nu există. Dacă un om merge pe mijlocul unei șosele și spune „Nu cred în camioane”, asta nu schimbă cu nimic realitatea. Primul camion care va circula pe acea șosea îl va omorî dacă nu se dă din calea acestuia. Tu poți mărturisi despre existența lui Dumnezeu prin a întreba „Când te uiți la o clădire cum poți ști dacă a existat un constructor al acelei clădiri?” Clădirea este dovada existenței unui constructor. Utilizează aceeași analogie cu un tablou și pictorul care l-a creat, apoi trageți concluzia cu Romani 1:20 (creația dovedește că există un Creator). Nu zăboviți prea mult în sfera intelectuală – adresați-va conștiinței prin folosirea Celor 10 Porunci. Responsabilitatea noastră nu este să dovedim că există Dumnezeu; conform cu Romani 1:20, persoana cu care vorbim știe deja asta. Responsabilitatea noastră este de a convinge că are nevoie de Mântuitor, utilizând în acest sens Cele 10 Porunci.

6. „Nu cred că Biblia este Cuvântul lui Dumnezeu. Este scrisă de oameni.”

Când scrii o scrisoare, cine scrie e fapt: tu sau stiloul? Tu o scrii; stiloul este doar un instrument pe care îl folosești în acest sens. Dumnezeu este Autorul Bibliei și El s-a folosit de oameni ca de niște instrumente pentru a comunica gândurile Sale omenirii (vezi 2Tim. 3:16). Pentru a demonstra că Dumnezeu i-a inspirat pe acești oameni, studiază numai profețiile din Biblie. Citește Matei 24, Luca 21, 2Timotei 3 și alte astfel de pasaje. Sutele de profeții împlinite din Biblie arată clar amprenta lui Dumnezeu. Și ca o curiozitate, spune-i că acum 4000 de ani, Biblia spunea că pământul este rotund, în timp ce știința spunea că este un disc. Tot așa, Biblia spunea că în univers există milioane de stele, în timp ce știința spunea că sunt doar 1000 de stele. Și a trecut mult timp până când știința a confirmat ceea ce Dumnezeu spusese de fapt cu mii de ani înainte.

7. „Îmi mărturisesc păcatele și spun îmi pare rău tot timpul.”

De obicei oamenii religioși (fără fond) dau un astfel de răspuns când sunt confruntați cu faptul că au păcătuit împotriva lui Dumnezeu. Folosește-te de legile omenești pentru a arăta cât de lipsit de sens este ceea ce spun. Un judecător nu ar elibera un criminal doar pentru că a mărturisit crima, și spune că-i pare rău și că nu va mai ucide. Bineînțeles că ar trebui să-i pară rău (doar a încălcat legea) și bineînțeles că ar trebui să nu mai comită altă crimă. Totuși, un judecător cinstit va cere să se aplice legea – trebuie făcută dreptate. Cu cât mai mult va cere Dumnezeu ca dreptatea să fie făcută? El ne poate elibera de cerințele Legii numai pentru că Cineva a plătit pentru noi.

8. „Am mințit, dar asta nu mă face o persoană rea.”

Unei persoane mândre, care se îndreptățește singură îi va fi greu să-și recunoască deschis păcatele. Poate refuza să spună „Am mințit și asta mă face mincinos/mincinoasă”. Păcatul este ca o respirație urâtă. Este ușor să fie detectată la alții, dar mult mai greu este să o simți pe-a ta. Atunci schimbi ușor macazul spunând „dacă eu spun o minciună, ce sunt eu?” Mulți vor spune imediat - ”un mincinos.” Nu-ți fie frică să adaugi că Biblia spune că „buzele mincinoase sunt o urâciune înaintea Domnului” (Prov. 12:22) și chiar dacă putem să credem că nu este nimic rău în a minți, Dumnezeu spune că toți mincinoșii vor avea partea lor în Lacul de Foc (Apoc. 21:8). Întotdeauna când spui acest verset ai grijă să transmiți, prin vocea ta, îngrijorarea și preocuparea față de acea persoană. Dacă continuă să refuze să fie onestă, treci la următoarea poruncă, pentru că este greu să argumentezi cu o persoană nechibzuită.

9. „Este copilăresc să crezi că singura cale către cer este creștinismul. Există multe căi prin care poți ajunge la Dumnezeu. Cu alte cuvinte, crezi că musulmanii, budiștii și hindușii vor merge cu toții în Iad?”

Nu creștinii sunt cei care au promovat această idee; Însuși Domnul Isus a spus, „Eu sunt Calea, Adevărul și Viața. Nimeni nu vine la Tatăl decât prin Mine” (Ioan 14:6). Cea mai bună modalitate pentru a arăta că Domnul Isus este singura cale către Dumnezeu este să folosești Legea pentru a smulge acea persoană din convingerile proprii – auto-îndreptățirea. Las-o să vadă că este sub mânia lui Dumnezeu. Fă-o să realizeze că încercând să se justifice prin faptele sale bune, de fapt încearcă să-L manipuleze pe Judecătorul Universului. El este Cel care va administra Judecata Eternă și că singura lui speranță este Mântuitorul. Nu există altă cale prin care omul să poată fi justificat. În aceasta constă marea diferență între Domnul Isus și religiile lumii. Nici una dintre ele nu poate ierta păcatele – doar Isus poate. El Însuși a spus „Fiul omului are autoritatea pe pământ să ierte păcatele” (Matei 9:6).

10. Ce faci atunci când cineva spune „Tu  ai grijă de viața ta și eu voi avea grijă de viața mea. Nu sunt de acord cu ceea ce spui.”

Tot ce poți să faci este să spui adevărul în dragoste. Spune persoanei în cauză că, în lume, 150000 de oameni mor la fiecare 24 de ore, așa că ar trebui să se împace cu Dumnezeu astăzi. Apoi, cu un ton blând dar ferm, spune „Dacă ne vom întâlni în Ziua Judecății și tu te afli tot în păcatele tale, nu vei avea nici o scuză, pentru că ți-am spus adevărul.” Aceasta poate suna dur, dar întreabă-te: ce este mai greu – faptul că persoana se simte ofensată de sinceritatea ta sau că ea poate ajunge în Lacul de Foc? Nu fi descurajat. Dacă ai spus adevărul, atunci Dumnezeu va fi credincios să-i convingă de păcat pe cei cu care ai stat de vorbă, dar la timpul Lui. Amintește-ți că atunci când Pavel a discutat cu Felix despre dreptate, auto-control și judecată, Felix nu a făcut altceva decât să-l trimită la „plimbare” (F.A. 24:25). Pavel probabil s-a gândit că nu a făcut nici un progres, dar Biblia spune că „Felix s-a îngrozit”.

[1] Ray Comfort este unul dintre cei mai reputați teologi contemporani americani, care coordonează Școala de Evanghelizare Biblică din Bellflower, California, SUA. Ray conferențiază în evanghelizare biblică la scoli teologice şi în organizații misionare de renume de peste ocean şi nu numai, precum Moody Bible Institute ori Campus Crusade for Christ. Publicațiile sale sunt utilizate şi recomandate de teologi renumiți precum Josh McDowell, Franklin Graham, JohnMacArthur, David Wilkerson, David Jeremiah, Dr. Norman Geisler, Paul Washer, Ravi Zacharias, Bill Gothard, George Barna şi mulți alții. Pentru detalii, vizitați www.wayofthemaster.com

[2] Bill Bright este poate unul dintre cei mai influenți evangheliști din ultimul secol, fiind autorul celebrei broșuri „Cele 4 Legi Spirituale”, cea mai tipărită formă de prezentare a mesajului Evangheliei. Citatul selectat face parte din ultima sa carte, denumită original în limba engleză „Heaven or Hell – your ultimate destination”, publicată la editura New Life Publishers, Orlando, Florida în anul 2002, la doar câteva luni înainte de moartea sa.